Hvordan det fungerer Årgang 16

Boken som gir næring til hjernen

Alt du vil vite om verden vi lever i

NYHET

100% UNOFFICIAL

1000s

AV FANTASTISKE FAKTA
INNSIDE

Bind 16 TRYKT I STORBRITANNIA
£10.99

Vitenskap n Miljø n Teknologi n Transportt n Historie n plass

Velkommen til

Årlig

Vi har dekket en rekke fascinerende temaer i How It Works det siste året, så i denne sekstende utgaven av How It Works Annual har vi plukket ut noen virkelig saftige innslag: Du kan glede deg til å lese om vitenskapen bak zombier og møte levende døde skapninger som har eksistert siden før George Romero var en pioner innen zombiesjangeren. Vi stuper nesten 4000 meter ned på bunnen av Atlanterhavet for å utforske vraket av Titanic i dag, lære om det spektakulære funnet i 1985 og det topphemmelige amerikanske forsvarsoppdraget ekspedisjonslederen fikk i oppdrag å utføre ved siden av letingen etter den skjebnesvangre White Star-fergen. Oppdag hvor i verdensrommet den enorme dinosaurdrepende asteroiden kom fra før den smalt inn i jorden for 66 millioner år siden, lær hvordan man lager videospill med en ekte spillutvikler, utforsk noen av verdens merkeligste øyer, se innsiden av president Trumps nye Air Force One-fly som kalles "palasset i himmelen", og mye mer. Vi har proppet denne årboken med kule vitenskapelige og teknologiske innslag, fylt den med fantastiske illustrasjoner og fylt den med fascinerende fakta. God fornøyelse!

Vitenskap n Miljø    Teknologi    Transport    Historie    plass

Contenter

Vitenskap

plass

010	Hvorfor glemmer vi?
018	Hvordan man opererer hjernen
024	Hvorfor har edelstener forskjellige farger?
026	Skjelettet ditt forklart
032	Hva er sommerfugleffekten?
034	Virkelige zombier

040	20 fantastiske svar på nysgjerrige spørsmål om kosmos
048	Turguide til Mars
052	Redning i verdensrommet
058	Hva er den kosmiske mikrobølgebakgrunnen?

096

070

Miljø

062	Finn asteroiden som dreper dinoer
070	Løfter på lokket på Antarktis
072	Hvordan Nord-Amerikas store innsjøer ble dannet
078	Hva er algeoppblomstring?
080	Verdens merkeligste øyer

024

080

102

072

Historie

088	På oppdagelsesferd på Titanic
096	Tapte sivilisasjoner
102	En ny æra med kjernefysisk krigføring

124

Teknologi

110

110	Bli en smarttelefonforsker
116	Hvordan lage et videospill
120	Verdens sterkeste kran
124	Hva er et SIM-kort?
125	Inne i en kulepenn

Transport

062

128	Elektrisk kjøring
136	Fantastiske selvseilende båter
140	Slik fungerer rømningsluker i fly
142	På innsiden av Trumps "palass i himmelen

032

142

040

136

034

vitenskap

Hvordan

operere på

Prosedyrene og de
kirurgiske teknikker
som takler problemer
inne i skallen din

hjerne

ord Scott Dutfield

VISSTE DU AT?

Mindre enn fem prosent av hjernesvulstene skyldes genetikk

Visste du det?

Det finnes anslagsvis 49 940 nevrokirurger på verdensbasis

nevrokirurgi omfatter et utall av prosedyrer som er utviklet for å behandle et like mangfoldig sett av tilstander og tilhørende symptomer, inkludert svulster, blodpropper, epilepsi og aneurismer. Nevrokirurgiske inngrep kan variere fra minimalt invasive prosedyrer som biopsi, der en nål stikkes inn i hjernen for å samle inn celler til analyse, til omfattende operasjoner der hjernen blottlegges for å behandle blodpropper og fjerne svulster.
Som alle andre svulster er en hjernesvulst en unormal masse av celler og vev som kiler seg fast et sted i hjernen. Det finnes to kategorier av svulster: godartede og ondartede. Godartede svulster kan vokse seg store, om enn langsomt, men de invaderer vanligvis ikke omkringliggende vev eller sprer seg rundt i kroppen. En ondartet svulst vokser derimot mye raskere, invaderer annet vev og kan spre seg rundt i kroppen. Alt i alt kan det dannes 120 ulike typer svulster bare i hjernen.
For både godartede og ondartede hjernesvulster er et vanlig inngrep en kraniotomi og reseksjon, der kirurgen fjerner en del av hodeskallen for å eksponere hjernen og forhåpentligvis skjære bort svulsten. For å hjelpe kirurgene med å navigere gjennom hjernen og holde oversikt over hvor de kirurgiske instrumentene befinner seg under operasjonen, bruker de nevronavigasjonssystemer som er koblet til utstyret deres. "En av de største utfordringene er å skille mellom normalt hjernevev og svulstvev, noe som krever omfattende opplæring og erfaring", sier Pietro D'Urso, overlege i nevrokirurgi ved Salford Royal Hospital i Manchester. "Svulstens plassering er en annen stor utfordring, særlig hvis svulsten befinner seg i svært viktige deler av hjernen, såkalte "eloquente områder", som styrer tale og motoriske funksjoner."
I noen tilfeller kan kirurgene få tilgang til hjernen uten å måtte fjerne deler av hjernen

B

Første fjerning

På Glasgow Royal Infirmary i 1879 gjennomførte den banebrytende kirurgen William Macewen en banebrytende operasjon for å fjerne en hjernesvulst. 14 år gamle Barbara Watson hadde "uklar intelligens, treg forståelse, manglende mental styrke og smerter i hodet", ifølge Macewens tale til årsmøtet i British Medical Association i 1888. Macewen identifiserte en svulst i dura, en tykk hinne som omgir hjernen, i dag kjent som et meningiom. Svulsten komprimerte hjernen og forårsaket pasientens symptomer. Etter at Macewen skar gjennom hodeskallen og fjernet svulsten, ble Watson helt frisk.

wiki: Materialforsker

William Macewen, en pioner innen britisk hjernekirurgi

© Shutterstock

kraniet ved å gå gjennom nesen eller munnen. Denne typen inngrep kalles nevroendoskopi. Ved hjelp av et såkalt endoskop, som inneholder et lite kamera og lys, kan kirurgene gå gjennom nesepassasjen og opp i hjernen for å behandle svulster. "Vi bruker endoskopet når vi føler at vi trygt kan behandle abnormiteten med respekt for de omkringliggende hjernestrukturene, og når vi samtidig mener at vi kan fjerne cysten eller svulsten på en effektiv måte."
I motsetning til mange andre typer kirurgi kan hjernekirurgi utføres mens pasienten er bevisstløs eller våken. En våken kraniotomi brukes for å fjerne svulster i bestemte områder av hjernen som er involvert i funksjoner som tale og hukommelse, og gjør det mulig for legene å vurdere hjernens funksjonalitet under operasjonen ved å få pasienten til å utføre visse oppgaver. "Våken kraniotomi brukes for å redusere risikoen for å forårsake permanent skade under fjerning av en svulst, og pasienter som gjennomgår en våken kraniotomi, blir vanligvis raskere friske", sier D'Urso.
Men hvis en pasient føler seg ukomfortabel med tanken på å være våken under operasjonen, har kirurgene andre måter å vurdere hjernefunksjonen på. "Vi kan fortsatt fjerne svulster i elovente områder, særlig de områdene i hjernen som er involvert i bevegelseskontroll, ved hjelp av spesielle elektriske sonder som avgir en svak strøm som stimulerer hjernen til å kartlegge og overvåke de motoriske funksjonene", sier D'Urso.
D'Urso sier at "den teknologiske utviklingen i nevrokirurgiens verden går svært raskt og er spennende". Et av disse nye feltene er bruken av robotteknologi under operasjoner. Siden 1980-tallet har roboter vært et nyttig hjelpemiddel i operasjonssalen. Tidlige innovasjoner, som den første kirurgiske roboten, PUMA 560, har hjulpet til med å føre nåler inn i hjernen i forbindelse med biopsiprosedyrer. I dag kan roboter hjelpe kirurgene med å håndtere svulster, plassere stenter i hjernen, behandle epilepsi og mye mer. På samme måte kan oppfinnelsen av utvidet og virtuell virkelighet hjelpe kirurgene med å få et bedre bilde av hva som foregår under hodeskallen. "Mixed reality brukes også til visualisering og planlegging, slik at vi kan se og projisere svulstens plassering i virtuell virkelighet. Disse teknologiene bidrar til grundig planlegging og fremmer bruken av minimalt invasive teknikker", sier D'Urso.

Verdens største hjernesvulst veide 1,8 kilo

Den eksponerte hodeskallen til en pasient
midt i en kraniotomi

"Hjernekirurgi kan utføres
utføres mens pasienten er
pasienten er våken"

1 Barberte flekker
En del av hodet er barbert
barberes for å avsløre
stedet for operasjonen.

Hull i hodet

Hvordan kirurgene på en sikker måte får tilgang til pasientens hjerne gjennom hodeskallen

4 Kutting av hodeskallen
En kirurgisk sag kobler sammen hvert
av borhullene for å frigjøre en
del av hodeskallen, ofte referert
ofte referert til som en hodeskallekappe eller klaff.

1

3

4

2

5

2 Fjerning av hud
Huden skrelles bort fra
fra hodeskallen og
klippes på plass.

3 Borhull
Borhullene bores inn i skallen som
skallen som tilgangspunkter for en
kirurgisk sag.

5 Fjerning av hetten
Hodeskallehetten fjernes,
og eksponerer en tynn hinne
som kalles dura og hjernen.

Hvert år får 12 000 mennesker i Storbritannia diagnosen primær hjernesvulst

Fjerning av svulst

Hvordan kirurgen forsiktig skjærer bort ondartede svulster og godartede svulster

En pasient som får laser
interstitiell termisk behandling

Laserbehandling

Laser interstitiell termisk terapi (LiTT), også kjent som laserablasjonskirurgi, bruker en laser som styres ved hjelp av magnetisk resonansavbildning, til å angripe unormale celler og svulster for å ødelegge dem. Under inngrepet føres en sonde inn i hjernen gjennom et lite snitt i hodet. På tuppen av sonden er det fibre som varmes opp av en laserstråle som beveger seg gjennom sonden. Varmen brukes deretter til å skade eventuelt unormalt vev i hjernen. Sammen med styringen av sonden brukes magnetisk resonansavbildning til å overvåke temperaturen på tuppen for å sikre at det omkringliggende friske vevet forblir uskadet.

En pasient
gjennomgår
endoskopisk
hjernekirurgi

1 Innvendig fjerning
En ultralydsaspirator, som bruker høyfrekvente vibrasjoner til å fjerne vev, brukes til å bryte ned noe av svulstens masse.

2 Beskjæring
Svulstens grenser skjæres forsiktig bort fra det friske hjernevevet rundt.

3 Suging
Mens svulsten separeres og fjernes, suges eventuell væske eller blod opp gjennom rør som kalles kanyler.

4 Fjerning
Hvis det er mulig, kan den separerte svulsten fjernes helt og løftes ut av hjernen.

5 Lukking
Duralappen lukkes og sys sammen igjen med suturer eller fugemasse.

6 Utskifting av hette
Den opprinnelige hodeskallehetten skiftes ut og festes med små metallskruer, og hudlappen settes tilbake på plass.

getty / Sciecnce Photo Library / Alamy / Shutterstock / Illustrasjoner av Adrian Mann

Dyp hjernestimulering

Mer enn 160 000 mennesker over hele verden har gjennomgått et inngrep som innebærer at en lang ledning med elektroder i spissen føres inn i midten av hjernen. Operasjonen kalles dyp hjernestimulering (DBS), og er utviklet for å behandle flere nevrologiske tilstander, som Parkinsons sykdom og epilepsi. Tilstander som Parkinsons sykdom skyldes forstyrrelser i de elektriske signalene mellom nervecellene i den delen av hjernen som er ansvarlig for bevegelser. DBS kan bidra til å korrigere uregelmessige signaler og forbedre tilstandens fysiske symptomer, for eksempel skjelvinger, ved å levere høyfrekvent stimulering fra en elektrode som settes inn i hjernen.
For å sette inn DBS-elektroden bruker kirurgen avbildningsteknologi som computertomografi for å lede elektroden til målet. Elektriske impulser leveres til elektroden via en pulsgenerator som settes inn i brystkassen. Generatoren og elektrodene er koblet sammen via en tynn, isolert ledning under huden. Legene lager optimale, individuelle elektriske programmer for hver enkelt pasient for å redusere symptomene.

Hjernen har ingen smertereseptorer

Løpende forstyrrelser

Hvordan DBS avbryter de elektriske signalene i hjernen for å få den på rett spor igjen

1 Elektroder
Elektrodene settes inn gjennom små hull i hodeskallen.
2 Generator
En batteridrevet generator settes inn under huden på brystkassen.
3 Tilkobling
En ledning tres inn under huden for å levere strøm til elektroden fra generatoren.
4 Thalamus
Elektroder kan plasseres i hjernens reléstasjon, kalt thalamus, for å redusere skjelvinger.
5 Subthalamus nucleus og globus pallidus
Elektroder plasseres ofte i spesifikke regioner som subthalamus nucleus subthalamicus eller globus pallidus for å behandle Parkinsons sykdom.

En kranioplastikk er i gang for å
installere en nettinghodeskalle

Illustrasjon av en sonde som føres inn i hjernen for dyp hjernestimulering

"Et stykke alternativt
materiale brukes til å dekke
den eksponerte hjernen"

Hodeskaller reparert med titan

Når hodeskallen ikke kan erstattes etter en kraniotomi, eller hvis hodeskallen er skadet eller deformert, kan kirurgene bli nødt til å utføre et inngrep som kalles kranioplastikk. Under operasjonen brukes et stykke alternativt materiale til å dekke den eksponerte hjernen for å beskytte den. Erstatningsskalleplasteret kan være laget av flere materialer, inkludert et beintransplantat fra en annen del av kroppen eller et syntetisk materiale som kan etterligne de robuste strukturelle egenskapene til bein. Et av de vanligste alternativene er en plate av titan eller et metallnett som festes til hodeskallen ved hjelp av skruer.

Den gjennomsnittlige tykkelsen på hankjønnets hodeskalle er 6,5 millimeter, mens den er 7,1 millimeter hos kvinner

Robotkirurger

Teknologien som bidrar til å gjøre verdens
mest komplekse operasjoner litt enklere

AI-assistenter
I en ikke så fjern fremtid kan kirurger i Hongkong få en kunstig intelligent hjelper på operasjonsstuen. Ved Centre for Artificial Intelligence and Robotics (CAIR) i Kina har forskere med hell testet en robot kalt MicroNeuro, som ved hjelp av kunstig intelligens gir ultranøyaktig kontroll for presise hjerneoperasjoner på kadaver. Testene viste at MicroNeuro kunne utføre kirurgiske oppgaver og samtidig redusere skaden på hjernevevet med minst 50 prosent.

Kirurgisk robotarm
Robotic Surgical Assistant (ROSA) er en robotarm som kirurgene kan bruke til å bevege seg presist gjennom hjernen. ROSA er nesten som en GPS for hjernen, og kan hjelpe til med å navigere gjennom hjernens komplekse sammensetning og gi tilbakemelding i sanntid om nøyaktig posisjon, dybde og vinkel på kirurgiske instrumenter. ROSA kan brukes til mange ulike typer nevrokirurgi, for eksempel DBS og laserbehandling.

© MIT

Opererer på avstand
Ingeniører ved Massachusetts Institute of Technology har utviklet et telerobotsystem som gjør det mulig for kirurger på ett sykehus å behandle pasienter med hjerneslag eller aneurismer på et annet sykehus, slik at de kan håndtere nødstilfeller i et avgjørende tidsvindu når den kirurgiske oppfinnelsen er på sitt mest kritiske. Systemet lar kirurgene utføre livreddende endovaskulær kirurgi ved hjelp av en modifisert joystick på det ene sykehuset og en robotarm på det andre. Joysticken styrer en magnet på enden av robotarmen som fører en myk magnetisk tråd gjennom arterier og blodårer i hjernen for å løse opp blodpropper.

Roboten fra renessansen
Da Vinci Surgical System er oppkalt etter en av renessansens mest innflytelsesrike tenkere, og er et teknologisk kunstverk. Da Vinci-roboten har fire kirurgiske armer, som alle styres av et endoskopkamera, og gjør det mulig for kirurgene å operere fra en tilstøtende kabin. Da Vinci-roboten oversetter bevegelsene til kirurgens fingre i sanntid, mens kirurgen sitter i en bås med kameraovervåkning og hendene festet i kontrollene. EndoWrists" i enden av hver arm har sju frihetsgrader - mye mer enn et menneskelig håndledd - noe som gir kirurgene større fleksibilitet og presisjon.

© Hashem Al-Ghaili; YouTube

Den ikke fullt så revolusjonerende roboten
I mai 2024 flommet sosiale medier over av publikum som lurte på om "verdens første hodetransplantasjonssystem" kunne være ekte. I en video publisert av den jemenittiske vitenskapsformidleren Hashem Al-Ghaili presenteres "BrainBridge", et konseptsystem som integrerer avansert robotteknologi og kunstig intelligens for å utføre komplette hode- og ansiktstransplantasjonsprosedyrer. Videoen viser to kropper som "gjennomgår behandling", med en hær av robotarmer som med nåler og skalpeller fjerner det ene hodet og fester det til en annen kropp. Til tross for de åpenbare biologiske og teknologiske problemene fikk prosjektet millioner av visninger på nettet, og mange ble forbløffet over den futuristiske vitenskapen. Forskerne bekreftet imidlertid at BrainBridge "ikke er et ekte selskap - det er ikke innlemmet noe sted".

"Kirurger på ett sykehus
kan behandle slag- eller aneurismepasienter
pasienter på et annet"

© Shutterstock / Getty / Hashem Al-Ghaili; YouTube

Hvorfor har edelstener forskjellige farger?

Rødt er den sjeldneste edelstensfargen

Finn ut hvilken kjemi som gir et spekter av dekorative steiner

ord Ailsa Harvey

en edelsten er en bergart eller et mineral som har høy verdi på grunn av sin sjeldenhet, holdbarhet og utseende. Fargen skyldes delvis måten de reflekterer, bryter og absorberer lys på. Når lyset treffer og trenger inn i en edelsten, absorberes noen bølgelengder av det synlige lyset - eller fargene - mens andre reflekteres. De reflekterte fargene er de vi oppfatter at steinen har. En smaragd har for eksempel en unik grønnfarge fordi strukturen i denne edelstenen absorberer rødt og blått lys og reflekterer grønt.
Denne variasjonen i fargen skyldes hvilke sporstoffer som finnes i krystallstrukturen. Forskjellige urenheter i en edelsten har forskjellige kjemiske strukturer. Elektronenes plassering og struktur i atomene påvirker hvilket lys som kan absorberes og hvilket som ikke kan absorberes. Dette er imidlertid ikke en helt avgjørende faktor. Både smaragder og rubiner inneholder krom - et vanlig mineral i edelstener som er kjent for sine fargeskiftende egenskaper. Men dette grunnstoffet opptrer ulikt i de to typene edelstener på grunn av deres forskjellige atomstrukturer.
I smaragder er krom innkapslet i krystallstrukturen til et mineral som kalles beryll. Det er denne atomsammensetningen som reflekterer det grønne lyset. Rubiner er i stedet laget av mineralet korund, som består av aluminiumoksid. Grønt og blått lys absorberes av kromet i denne edelstenen, noe som gir rubiner en levende rød farge i stedet. Spormineralene som finnes i krystallgitteret i edelstener, bestemmer hvilket lys som kan passere, og er dermed avgjørende for smykkens endelige utseende. De to edelstenene i dette eksemplet har begge en sterk intensitet i fargen, fordi mineralet krom absorberer det gjenværende lyset som ikke reflekteres.

A

Å lyse ultrafiolett lys på naturlig stein
kan avsløre tilstedeværelsen av edelstener

Gnistrende vitenskap

Lyset som reflekteres over en velslipt diamant
diamant når den reflekterer lys i forskjellige
retninger kalles scintillasjon

En edelsten er ofte mest ettertraktet når den er pent slipt og utrolig skinnende, noe som gir en glitrende effekt. Hvor mye lys en edelsten reflekterer til betrakteren, kalles steinens briljans, og en høy briljans gjør en edelsten mer verdifull. Edelstener må slipes og poleres for å få glatte overflater, da ru overflater ikke kan reflektere like mye lys. Når lyset treffer en edelsten, reflekteres det meste av lyset tilbake mot deg - men ikke alt. Det skjer også en intern refleksjon som endrer vinkelen lyset kommer tilbake til øynene dine i. Lys som reflekteres innvendig, kan forlate steinen ved å reflekteres utover fra en annen av de glatte kantene. Vinkelen på edelstener er nøye slipt for å sikre at lyset reflekteres fra en rekke flater og reflekteres ut igjen på et sted som er synlig for øyet. Resultatet er en blendende diamant, funklende topas eller strålende rubin.

Perle
Mohs-hardhet: 2,5 til 4,5
Denne steinen produseres av bløtdyr med skall i bløtvevet. Perlens farge bestemmes av typen bløtdyr og mineralene i omgivelsene.

Sitrin
Mohs' hardhet: 7
Gul sitrin er farget av jern- eller aluminiumforurensninger i den sekskantede strukturen. Naturlig sitrin er sjelden.

Topas
Mohs-hardhet: 8
Hvit topas kan forveksles med diamant. Når naturlig stråling skaper hull i krystallstrukturen, blir den blå.

Verdens mest verdifulle diamant, Kohinoor, har en anslått verdi på over 400 millioner pund (496 millioner dollar)

Fargekjemi

Sjeldne farger og sammensetninger kan - i tillegg til hardhetsgraden på Mohs-skalaen - tilskrives edelstenens kjemiske sammensetning

Opal
Mohs-hardhet: 5,5 til 6,5
Små silikakuler får lyset til å spre seg i stedet for å følge en rett linje. Dette resulterer i flere farger som blått, hvitt, grønt, rødt og oransje.

Jade
Mohs-hardhet: 6,5 til 7
Urenheter av krom og jern gjør jade grønn. I sin reneste form er den hvit.

Granat
Mohs-hardhet: 6,5 til 7,5
Jernioner gir almandingranat en purpurrød nyanse. Almandingranat er en granat som består av jern og aluminium.

Ametyst
Mohs-hardhet: 7
Den lilla fargen er et resultat av en kjemisk reaksjon forårsaket av bakgrunnsstråling i kvarts. Spor av jern i edelstenen oksideres av strålingen.

Turmalin
Mohs-hardhet: 7 til 7,5
Når spor av grunnstoffet mangan erstatter litium- og aluminiumioner i denne steinen, oppstår en lys rosa tone.

Zirkon
Mohs-hardhet: 7,5
Ulike urenheter endrer fargen på zirkon drastisk. Ved oppvarming blir brunfarget zirkon blå.

Akvamarin
Mohs-hardhet: 7,5 til 8
Når spor av jern erstatter aluminiumioner i strukturen, får akvamarin en lys blågrønn farge.

Smaragd
Mohs-hardhet: 7,5 til 8
Varierende nivåer av krom, vanadium og jern farger denne edelstenen dypgrønn eller lysegrønn, med potensielle blå og gule nyanser.

Alexandritt
Mohs-hardhet: 8,5
Spor av mineralet krom erstatter aluminiumioner, noe som gjør at aleksandritt ser grønn ut.

Rubin
Mohs' hardhet: 9
Tilstedeværelsen av krom kan gjøre rubiner røde, oransjerøde og purpurrøde. Jo mer krominnhold, desto sterkere rødhet.

Safir
Mohs-hardhet: 9
Jern og titan gir safiren sin blå fargetone. Safir er en variant av mineralet korund. Tilstedeværelsen av krom kan gjøre en safir til en rubin.

Diamant
Mohs-hardhet: 10
Denne harde, ofte fargeløse edelstenen består av tett sammenbundne karbonatomer. De er mest sjeldne når de nesten ikke inneholder noen urenheter.

© Alamy

Skjelettet ditt forklart

Den gir deg form, holder deg sammen
og omslutter vitale organer, men denne
levende strukturen er så mye mer
enn en kleshenger for kroppen din

skjelettet forbindes ofte med døden, som en del av kroppen man sjelden ser i løpet av livet. Men du vil kanskje bli overrasket over å høre at skjelettet er levende vev. Skjelettet er langt mer enn et stivt, biologisk stillas - det har sitt eget nettverk av blodårer, celler, proteiner og mineraler som kontinuerlig omdannes og repareres for å holde kroppen sterk og frisk. Knoklene som utgjør skjelettet, kobles sammen og danner skjold rundt ømfintlige organer. Når en baby er tre måneder gammel, lukker hodeskallen seg, og leddene lukker seg for å fullføre hjernens panser. Ribbeina krysser over hjertet og lungene som gitteret i et bur, og en rekke ryggvirvler skjuler ryggmargen. Knoklene gir også kroppen struktur. Men skjelettet ville falle sammen til en haug med knokler uten hjelp fra resten av skjelettsystemet.
Muskler, brusk, leddbånd, sener og ledd er koblet til skjelettet for å beskytte knoklene og gjøre det mulig for skjelettet å bevege seg. Musklene er festet til skjelettet med sener og fungerer som marionettspillere for knoklene ved at de trekker seg sammen og slapper av for å manipulere leddene, mens leddbåndene binder knoklene sammen og bruskvevet danner polstringen mellom dem. Kroppen kan danse, strekke seg, huke seg sammen, gripe, stikke og hoppe. Alle bevegelsene du kan utføre, er et resultat av at 360 ledd er perfekt posisjonert. Men ikke alle leddene i skjelettet er like. Noen er kuleledd, som finnes i skulderen og hoften, og som gjør det mulig å bevege seg bakover, fremover og rotere. Andre er hengsler i fingre, knær, albuer og tær - begrenset til å bøye og rette seg ut. Nakken er et dreieledd og kan utføre begrensede rotasjoner, og håndleddsleddene kalles ellipsoide ledd. Ellipsoide ledd gir deg fleksibilitet til å bevege deg i alle retninger, bortsett fra pivotale bevegelser - håndleddet kan for eksempel ikke rotere uavhengig av underarmsbeina. Til sammen gir denne intrikate samlingen av knokler og leddstrukturer deg evnen til å samhandle med verden.

S

"Knoklene som utgjør skjelettet ditt
skjelettet ditt kobles sammen for å danne skjold
rundt ømfintlige organer"

Du er født uten kneskåler. Disse knoklene dannes av brusk i alderen to til fem år

14

8

6

7

dem Bones

Hvordan en samling av knokler jobber sammen for å holde kroppen oppe

11

12

13

9

15

10

1 Hodeskalle
Voksne har 22 hodeskallebein
knokler, som smelter sammen
sammen og stivner
for å omslutte hjernen.
2 Halsryggraden
Sju ryggvirvler øverst på
toppen av ryggraden
støtter vekten
av hodet ditt.
3 Sternum
Et flatt, 15 cm langt
T-formet bein
fungerer som et sentralt
koblingspunkt
for ribbeina.
4 Ribbeina
Menneskekroppen
har 12 par ribbein.
Par én til sju
kalles ekte ribbein - de
de er de eneste som
som forbinder
mellom ryggraden og
brystbenet.
5 Lumbale
ryggvirvler
Fem knokler nederst på
bunnen av ryggraden
støtter mesteparten av
kroppsvekten din.
Disse er de
største og tykkeste
knoklene i ryggraden.
6 Bekkenet
En kvinnes bekken består av
ca. 25 prosent
bredere enn hos en mann.
7 Sakrum
Dette spesielle
trekantede beinet er
dannes når fem
separate ryggvirvler
smelter sammen for å
stabilisere bekkenet,
vanligvis før
25 års alder.
8 Lårbeinet
Vokser til en
gjennomsnittlig lengde
på rundt 46 centimeter
centimeter, er dette den
det lengste, tyngste
og sterkeste beinet,
som kan bære
30 ganger din
kroppsvekt.
9 Kneskålen
Kneskålen er
et skjold for kneleddet
kneleddene. Sener,
leddbånd og
muskler fester seg for å
beveger kneet.
10 Fot
Med 52 bein,
en fjerdedel av din
totale antall bein hos voksne
finnes i føttene.
11 Kragebeinet
Disse lange, buede
kragebeina forbinder
armene dine til
sentrale delen av kroppen. De
roterer når armene
armene løftes, og er de
mest utsatt for brudd.
12 Humerus
Dette er det eneste
eneste beinet i overarmen
armen, og holder 13
musklene på plass.
13 Ulna og radius
Disse to knoklene
utgjør underarmen
og hjelper til med
håndledd og albue
bevegelser. Albuebenet
ulna er litt
lengre.
14 Hånden
Det finnes 27
knokler i hånden,
14 av disse befinner seg i
fingrene.
15 Fibula og tibia
Tibia er et tykkere,
mer vektbærende
benet i leggen,
mens leggbenet er
plassert på utsiden
utsiden for å stabilisere
ankelen.

Leddene i hodeskallen beveger seg ikke

© Getty

Dempende brusk

Mellom skjelettets knokler ligger en fleksibel type bindevev som kalles brusk. Dette fungerer som et støtdempende lag for knoklene, noe som reduserer virkningen av skjelettbevegelser på leddene. Brusk kan også utgjøre store deler av hele organer, som for eksempel øret. Brusken som finnes mellom knoklene i skjelettet, kalles leddbrusk. Rundt 80 prosent av leddbrusken består av vann, noe som gjør den svært elastisk og fleksibel. Vevet er glatt og reduserer friksjonen som oppstår når to knokler beveger seg mot hverandre.
Når man blir eldre, begynner man å miste noe av brusken fordi den tørker ut, noe som gjør den lettere å skade. I høy alder er det også vanskeligere for kroppen å reparere og erstatte skadet bruskvev. Når skjelettet mister brusk, blir kroppen stivere og vanskeligere å bevege, og leddsmertene øker.

Gjør bevegelser

Hvordan et koordinert system av muskler, sener og leddbånd skaper bevegelse i skjelettet

7 Muskler
Muskelvev trekker seg sammen for å generere
kraft. De er festet til knoklene via
sener. Når de forkortes, trekker de i
sener som beveger det tilkoblede beinet.

5 Calcaneus-senen
Også kalt akillessenen,
dette vevet forbinder leggmuskelen
muskelen til hælbenet slik at du
kan stå på tåspissene.

1 Extensor digitorum
longus-sener
Disse fibrøse vevene
forbinder musklene med
knoklene for å strekke ut tærne og
løfte foten oppover.

Denne modellen av et kneledd viser den beskyttende brusken som omgir knoklene

2 Kollaterale ligamenter
Ligamenter forbinder sener
til knoklene. Disse leddbåndene
stabiliserer tåleddene for å holde
dem rette og forhindrer
for store bevegelser.

"Muskler, brusk, leddbånd, sener og ledd
og ledd beskytter knoklene og
gjør det mulig for skjelettet å bevege seg"

3 Fibularis tertius-senen
Senen løfter det ytre fotbenet
benet oppover når
fibularis tertius-muskelen
trekker seg sammen. Dette balanserer
foten når du går.

Stiften finnes i mellomøret og er menneskekroppens minste og letteste bein

6 Inferior
extensor
retinaculum
Dette bindevevet
vevet holder de
ekstensormusklene
og sener på plass.

Rød benmarg finnes i flate bein eller
bein eller i endene av lange bein,
mens gul beinmarg finnes i
midten av knoklene

Rød og gul benmarg

Det finnes to typer benmarg. Rød benmarg er den typen som er ansvarlig for å produsere røde blodlegemer, hvite blodlegemer og blodplater - cellefragmenter i blodet som bidrar til at det koagulerer. De røde blodlegemene transporterer oksygen rundt i kroppens organer, mens de hvite blodlegemene utgjør immunforsvaret vårt, som bekjemper infeksjoner og opprettholder helsen. Den røde benmargen produserer hele tiden nye celler som erstatter de gamle etter hvert som de dør. Den gule beinmargen lagrer fett i skjelettet, som skjelettet bruker som energi. I likhet med den røde benmargen kan den gule benmargen produsere røde blodlegemer, men den gjør dette bare i nødsituasjoner med ekstremt blodtap. Da omdanner den gule benmargen seg til rød benmarg. En person fødes utelukkende med rød benmarg. Rundt sjuårsalderen byttes halvparten av den ut med gul benmarg.

Hva har du i beina?

Svampete vev inne i skjelettet produserer blodceller og lagrer næringsstoffer

A Svampete bein
20 prosent av skjelettet består av svampaktig
ben, med en gitterstruktur av uregelmessige
hulrom. Dette gir strukturell støtte
samtidig som det er lett.

B Kompakt bein
Det ytre laget av
skjelettet er hardt og tett
og tett, noe som gir
beskyttelse
og styrke.

C Benmarg
Dette myke, fete vevet
dannes i midten av knoklene
og inneholder stamceller.
Disse cellene produserer milliarder
blodceller hver dag.

4 Inferior fibularis
retinaculum
Dette er bindevev
vev som fester sener for å
sener for å hindre at de
beveger seg ut av plass.

60 til 70 prosent av de hvite blodlegemene produseres av den røde benmargen

D

C

E

D Epifyselinjen
Fra denne linjen vokser beinet
vokser i lengde. Det går
fra brusk til bein
etter puberteten
vekstperioden.

E Blodårer
Næringsstoffer og oksygen
oksygen blir
tilføres til
knokler for vekst
og reparasjon gjennom
blodårene i
benmarg og
svampaktig bein.

© Getty / Shutterstock / Alamy

Opprettholder skjelettets helse

Kroppen kan ikke lage sitt eget kalsium, så
kalsiumrike matkilder er avgjørende

Når du vokser, og gjennom hele voksenlivet, påvirker livsstilsvanene dine helsen til skjelettet ditt. Noen av vitaminene og mineralene som skjelettet trenger, er blant annet vitamin D og kalsium, som du får i deg gjennom maten du spiser. Voksne må innta 700 mikrogram kalsium om dagen for å opprettholde optimal beinhelse, ettersom kalsiumfosfat brukes til å herde og styrke skjelettet. Kalsium kan hentes fra matvarer som melk, ost, grønne bladgrønnsaker, tofu og soyabønner. Vitamin D hjelper kroppen med å absorbere kalsium, og voksne trenger ti mikrogram av dette. Dette kan man få i seg gjennom utvalgte matvarer, som fet fisk, eggeplommer og berikede matvarer, men mye av vitaminet absorberes ved å oppholde seg i solen. D-vitamin lages av kolesterol i huden. Når ultrafiolette stråler trenger gjennom huden, samvirker de med kolesterolet og produserer vitaminet.

å vokse opp

Hvordan knokler vokser, fra embryo til voksen alder

ny beindannelse
dannelse

artikulær
brusk

brusk
vekstplate

brusk

medullær
hulrom

medullær
hulrom
som inneholder
benmarg

utvikling
perioteum

utvikling
svampaktig bein

kompakt
bein

"Voksne trenger å innta
700 mikrogram kalsium
kalsium om dagen"

sammensmeltet
vekstplate

svampaktig
bein

1 Embryo
Knokler begynner som
brusk. I livmoren
livmoren vil noe av denne
brusken gradvis
erstattes gradvis av bein
i en prosess som kalles
endokondral
ossifikasjon.

2 Nyfødt
En nyfødt baby har
mykere og mer fleksible
knokler enn barn og
og voksne, ettersom det meste av
strukturen deres fortsatt er
brusk. Svampete
ben begynner å
utvikle seg i midten.

brusk,
ennå ikke bein

3 Barn
Vekstplatene,
hvor nytt benvev dannes, er
dannes, er aktive i barndommen
i løpet av barndommen når
knoklene vokser raskt. Ben
benmargen samler seg i
i midten av knoklene.

4 Tenåring
Beintettheten øker drastisk
drastisk, utløst av
hormonelle endringer i
puberteten. Mot slutten av
av puberteten blir vekstplatene
inaktive. Bein
benmargen er ferdig utviklet.

5 Voksen
Knoklene trenger ikke
å vokse lenger, så
de er ferdig modnet
og herdet. Beintettheten
tettheten når sitt
toppen tidlig i
tidlig voksen alder.

Det eneste beinet som ikke er forbundet med et annet, er tungebenet ved basis av tungen

Beinbrudd

Hvordan ulike typer støt bestemmer hvilken type skade skjelettet påføres

Rundt 50 prosent av alle beinbrudd hos voksne skjer i armen

1
Påvirket
Et impaktert
brudd er
forårsaket når
to ender av et
brukket bein
tvinges inn i
hverandre. Det
er vanlig hos
barn under
12 år, ofte fra
hendelser som
som å falle
kraftig.

2
Spiral
Hvis et bein
vris kraftig
kraftig, kan det
kan det brekke i et
spiralformet mønster.
Dette kan forekomme
i sportslige
hendelser som
forårsaker at et lem
til å rotere i
sentrum av et
bein.

3
Tverrgående
Dette er en
horisontal
brudd,
vinkelrett
til benets
lengde. Det oppstår
forårsaket når
to krefter blir
påføres i
motsatte
retninger.

4
Skrå
Skrå
frakturer dannes
i en vinkel
og kan oppstå
når beinet
plutselig blir
truffet av
en gjenstand i en
vinkel, som for eksempel
under en bilulykke
bilulykke.

5
Fullstendig
Komplett
pauser kan være
i alle vinkler.
For å være
komplett, må
må beinet være
fullstendig delt
i to. De
delene må
justeres på nytt for å
leges, ettersom de
ikke lenger
i kontakt.

6
Komminert
Et komminutert
brudd
gir
tre eller
flere bein
fragmenter.
Dette er forårsaket
av kraftige
kollisjoner og
kan føre til
knokler til å
knuses.

Hormonell regulering

I tillegg til å utgjøre en solid ramme for kroppsvevet og opprettholde sirkulasjons- og immunsystemet, spiller skjelettet en rolle i styringen av noen kjemiske budbringere som kalles hormoner. Et av hormonene som produseres av de beindannende cellene, osteoblastene, er osteocalcin. Dette hormonet hjelper kroppen med å regulere energi, stoffskifte og fettlagring. Andre celler i benet, osteocytter, er modne benceller som frigjør hormonet fibroblastvekstfaktor-23 (FGF23). FGF23 regulerer nivåene av mineralet fosfat i blodet.

Osteoblastene utgjør mindre enn
fem prosent av alle benceller

fakta

skjelettlidelser

1 Benskjørhet
Denne tilstanden skyldes en reduksjon i benmasse og bentetthet, ofte i forbindelse med høy alder. Det gjør skjelettet mer utsatt for skader.
2 Leddgikt
Leddgikt er en betennelse i leddene som forårsaker smertefull hevelse og stivhet. Det kan utvikle seg over tid når leddene slites ned, eller det kan være en autoimmun lidelse som kalles revmatoid artritt.
3 Skoliose
Noen ganger vokser ryggraden i en mer buet form enn vanlig. Skoliose kan forårsake ryggsmerter og noen ganger påvirke pusten ettersom ryggraden stikker fremover og begrenser plassen i brystet.
4 Pagets sykdom i skjelettet
Denne kroniske sykdommen fører til at knoklene blir større enn normalt. Denne strukturen gjør dem svakere og mer utsatt for brudd.
5 Rakitt
Rakitt skyldes vanligvis mangel på vitamin D, kalsium eller fosfat, og symptomene på rakitt er myke, svake og smertefulle bein. Det rammer først og fremst barn, forsinker veksten og forårsaker misdannede bein.

© Shutterstock / Alamy

Hva er sommerfugleffekten?

Hvordan selv den minste handling kan forårsake betydelige og uforutsigbare hendelser i fremtiden

vis du noen gang får følelsen av at du er ubetydelig som ett av åtte milliarder mennesker på jorden, eller når du tenker på universets størrelse, kan du tenke på kraften i den beskjedne sommerfuglen. Tanken bak teorien om "sommerfugleffekten" er at de ørsmå luftstrømmene som endres av en sommerfugls vingeslag, kan føre til en kraftig storm. Dette skyldes at værmønstre er svært følsomme for de opprinnelige forholdene. Hvis en sommerfugl endrer lufttrykket eller temperaturen litt med denne subtile bevegelsen, kan disse ørsmå endringene i de atmosfæriske forholdene utvikle seg til enorme meteorologiske hendelser som forårsaker en orkan. Sommerfugleffekten skyldes uforutsigbare hendelser mellom disse handlingene, noe som betyr at hvis vi kunne plotte inn hver enkelt endring, ville den ikke lenger være uforutsigbar. Selv om man vet at små handlinger kan forårsake en kjedereaksjon, er hvert enkelt eksempel derfor svært hypotetisk.
Værsystemenes sammenkobling gjør også sommerfugleffekten til en nyttig mal for å overføre den til hver enkelt persons ansvar for planeten Jorden. Selv om den kvantifiserbare effekten av at én person velger å resirkulere, bruke gjenbrukbare sugerør eller velge plastfri emballasje kan virke liten sammenlignet med den globale oppvarmingen, er hver enkelt handling i stand til å endre klimaets bane. Sommerfugleffekten har derfor blitt en populær og kraftfull analogi for å lære oss at hver enkelt persons handlinger betyr noe.

I

Datamodellen
som dokumenterte
sommerfugleffekten
viste en form
som ligner på en sommerfugls
vinger. De to
"vingene" viser
kontrasterende
vær
resultater

"Selv om det er kjent
at små handlinger kan forårsake
forårsake en kjedereaksjon,
er hvert enkelt eksempel
høyst hypotetisk"

Lorenz tok en kaffepause mens simuleringen ga resultater som førte til oppdagelsen av sommerfugleffekten

Da teorien fikk luft under vingene

Lorenz endret en atmosfærisk tilstand
med en verdi på 0,000127 for å oppdage tidlige
bevis på sommerfugleffekten. Denne grafen
er en visualisering av funnene hans

Teorien om sommerfugleffekten ble født da meteorologiprofessoren Edward Lorenz eksperimenterte med datasimuleringer i 1963. Da han la inn verdier i simuleringen og produserte en rekke værmønstre, oppdaget han at selv små endringer i verdier som temperatur og vindhastighet kunne føre til enorme endringer i været i løpet av de påfølgende månedene. Lorenz skrev at disse små endringene var ansvarlige for at værmønstrene skilte seg så drastisk fra hverandre at de ble kategorisert i to kontrasterende fliker i simuleringen. Disse flikene skilte mellom rolig og stormfullt vær. Det var små endringer i desimaler som forårsaket disse store forskjellene, og det var dette som førte til at Lorenz refererte til kraften som lå i en sommerfugls små vingeslag.

Det finnes ingen bevis for at en sommerfugl kan forårsake en orkan

Mutasjoner i ubeslektede gener kan
påvirke nabogener og føre til at
til at ulike egenskaper utvikles

Biologiske sommerfugler

Sommerfugleffekten har også andre anvendelser enn klimasystemer. Studier viser for eksempel at små endringer i menneskets DNA kan forårsake en kjedereaksjon som fører til aktivering av gener som er ansvarlige for tilstander som autisme. 40-80 prosent av autismetilfellene er et resultat av gener som er nedarvet fra foreldrene, men dette er ikke alltid tilfelle. DNA er et biologisk molekyl som inneholder instruksjonene for din utvikling og dine funksjoner. I DNA-et finnes det genetisk materiale som kalles promotorer, som slår ulike gener av og på. Gener er kortere deler av molekyler som fungerer som biologiske instruksjoner. Forskere har oppdaget at mutasjoner i ikke-kodende DNA - DNA som ikke inneholder instruksjoner for proteinbygging - kan forårsake noen tilfeller av autisme. Hvis man endrer én bokstav i DNA-koden, kan det øke sannsynligheten for autisme. En enkelt DNA-mutasjon kan påvirke uttrykket til gener i nærheten, og fortsette en kjedereaksjon til fjerne gener som er ansvarlige for visse tilstander, påvirkes. Som sommerfugleffekten forklarer, viser dette funnet at en liten endring i DNA-et kan endre en persons egenskaper i stor grad.

Nøkkelbegreper

1 Kaosteori
Denne matematiske teorien utforsker hvordan et dynamisk system, som følger naturens vitenskapelige regler, kan vise uforutsigbar atferd på grunn av små endringer i omgivelsene.
2 Determinisme
Determinisme er teorien om at alle hendelser ikke kan forhindres, ettersom hver hendelse er diktert av hendelsen som inntraff før den. Disse hendelsene kan likevel være uforutsigbare.
3 Ikke-linearitet
I sommerfugleffekten kan små endringer føre til større utfall. Dette er et ikke-lineært system, ettersom utgangshendelsen ikke er direkte proporsjonal med inngangen.
4 Tilbakemeldingssløyfer
Når utfallet av en hendelse blir input for neste hendelse i sommerfugleffektens syklus, kan hendelsen bli forsterket eller redusert. Hvis du for eksempel føler deg glad, ler du, og latteren gjør deg enda gladere.
5 Svart svane
Dette er et beslektet fenomen med sommerfugleffekten. Det refererer til en sjelden og uventet hendelse - i stedet for den vanlige sommerfuglens vingeslag - som forårsaker endringer i hendelser og har stor innvirkning som resultat.

Det virkelige liv

zombier

Hvor mye vitenskap er det
bak de gripende udøde
skapningene i skrekkfilmene?

Flaggermus er den viktigste vektoren for rabies i USA og den viktigste årsaken til infeksjoner

et er flere tiår siden raseri-viruset slapp ut fra et primatforskningslaboratorium i Cambridge, men nå kan vi endelig finne ut hva den zombie-infiserte verden har kommet til i 28 dager senere som kommer på kino 20. juni 2025. Filmen har fått det passende navnet 28 år senerefølger den en gruppe overlevende som bor på en liten øy før de drar til fastlandet for å undersøke viruset som har forvandlet vertene til tankeløse drapsmaskiner. Heldigvis finnes det ikke noe slikt virus i den virkelige verden, men Hollywood har i stor grad latt seg inspirere av egenskapene til et patogen som smitter gjennom bitt, nærmere bestemt rabies.
Det anslås at 59 000 mennesker dør av rabiesviruset hvert år. De fleste av disse får sykdommen etter et hundebitt. Når man først er smittet, viser symptomene seg vanligvis på én av to måter: paralytisk rabies eller rasende rabies. Den paralytiske versjonen av sykdommen, også kjent som "stum rabies", fører til at de som rammes opplever en rekke symptomer som muskelsvakhet, sikling og lammelser. Symptomene på rasende rabies er derimot mye mer alvorlige og har blitt gjenskapt på film for å skape det vi kjenner igjen som typisk zombieatferd.
Hos rundt 80 prosent av dem som rammes, gir rabies seg utslag i hyperaktivitet, hallusinasjoner, hydrofobi (frykt for vann) og uberegnelig atferd. Dette kan også komme med et ønske om å bite en annen person ... høres det kjent ut? Den økte aggresjonen og lysten til å bite bidrar til at viruset sprer seg. Når man er smittet med rabies, beveger viruset seg gjennom kroppens nervesystem til det finner veien til spyttkjertlene, der det vil replikere seg og uunngåelig finne veien til en annen vert.
Men virus som rabies er ikke den eneste smitten som inspirerer til zombiefilmer; sopp har også gitt opphav til en ny type levende døde

Rundt 200 ulike virus forårsaker sykdom hos mennesker

Et bilde av et sykehusinnlagt offer
av rabies, tatt i 1959

Det uvanlige fenomenet er oppkalt etter
den bibelske figuren Lasarus fra Betania,
som ble gjenopplivet av Jesus

Tilbake fra de døde

Mange zombiefilmer er i bunn og grunn historier om konsekvensene av å unnslippe dødens klør og vandre rundt i verden igjen. Selv om denne typen gjenopplivning er ren fiksjon, finnes det et merkelig fenomen som kommer ganske nær. Tilstanden er kjent blant leger som autoresuscitering, og er også kjent som "Lasarus-effekten".
I noen ekstremt sjeldne tilfeller begynner hjertet spontant å pumpe blod på egen hånd etter en mislykket hjerte-lunge-redning (HLR) etter rundt ti minutter. Frem til 2022 har det bare vært 76 tilfeller av dette fenomenet på verdensbasis. Forskerne vet fortsatt ikke hvorfor hjertet plutselig kan begynne å pumpe igjen etter at en person har blitt erklært klinisk død. Noen studier har antydet at hyperventilering under HLR eller forsinket medikamentell virkning kan bidra til Lasarus-effekten.

© AdobeStock / Alamy / Getty

6 Hjerne
Virusinfeksjonen beveger seg
langs nerver i ryggmargen opp
ryggmargen opp i hjernen og kan
kan føre til en dødelig tilstand
som kalles encefalitt.

Veikart for rabies

Hvordan viruset sprer seg fra bitt til hjerne på bare noen få uker

7 Øyne
Når infeksjonen først er i synsnerven
nerven, kan infeksjonen forårsake
forårsake betennelse
og nerveskade.

8 Spytt
Viruset kommer inn i spyttkjertelen
spyttkjertelen og
oppholder seg i spyttet,
hvor det kan overføres
videre til en annen vert.

9 Hud
Rabies sprer seg også
sprer seg også til
sensoriske nerver i huden
huden, noe som forårsaker
hudfølsomhet
og kløe.

4 Nevral reise
Fra reseptorene
viruset beveger seg langs
cellens kropp,
som kalles aksonet.

3 Nervefesting
Viruset binder seg deretter til
reseptorer i krysset mellom
av nevromuskulære celler.

5 Ryggmargen
Når viruset når frem til
bunten av nerveceller i ryggmargen
ryggmargen, formerer viruset seg igjen
replikere seg i flere dager.

2 Rask vekst
Når rabiesviruset passerer
passerer gjennom huden og inn i
muskler, tilbringer det de
neste ukene
med å replikere seg.

1 Bitt
De fleste rabiesinfeksjoner
infeksjoner kommer fra
salvia fra dyr som passerer
inn i kroppen via et bitt.

"Dette kan også komme
med et ønske om å bite
en annen person"

Hvordan overleve en zombie-apokalypse

1 Samle forsyninger
Hvis du bunkrer deg i hjemmet ditt under apokalypsen, må du vurdere hvor mye mat, vann, medisiner og gass du har. Verdens helseorganisasjon (WHO) anbefaler at hjemmet ditt trenger minst to og en halv til tre liter drikkevann per person per dag for å overleve i tilfelle en naturkatastrofe.
2 Frisk opp overlevelsesferdighetene dine
Hvor god er du til å tenne bål, sanke mat eller beskytte deg mot vær og vind? En studie utført av helseorganisasjonen St John Ambulance anslår at bare fire av ti personer i Storbritannia kan førstehjelp for å redde liv.
3 Finn landlige områder
Hvis du ønsker å reise bort fra hjemmet ditt, bør du dra til landlige og mindre befolkede områder. Jo færre friske mennesker du har rundt deg, desto mindre trenger du å konkurrere om ressursene.
4 Finn venner
Selv om du må dele på ressursene, kan det å finne en gruppe mennesker forbedre sjansene dine for å finne ressurser og bekjempe overlevelsesutfordringer.
5 Skaff deg en hund
Våre hundekamerater har en utmerket luktesans, opptil 100 000 ganger bedre enn menneskets. Derfor kan en hund fungere som et tidlig varslingssystem for eventuelle innkommende zombietrusler.

I 2024 var det skotske høylandet det beste stedet å dra til i tilfelle en zombie-apokalypse

Joel (Pedro Pascal) og Ellie (Bella Ramsey) undersøker
en infisert person i HBO-serien Den siste av oss

monster. I 2023 ble den populære HBO-serien The Last of Us på skjermen, og skapte en ny frykt hos seerne. Serien vekket til live soppinfiserte lik, som hadde en like glupsk smak for menneskekjøtt. Denne dreiningen fra virus til sopp var inspirert av en uvanlig organisme fra den virkelige verden kalt Ophiocordyceps unilateralis. Selv om soppen ikke forvandler mennesker til fiender med soppansikt, kan den ta kontroll over små virvelløse dyr som for eksempel maur.
Som alle andre sopper, O. unilateralis reprodusere seg ved å frigjøre sporer. Når sporene til O. unilateralis lander på en maur, kan de trenge gjennom insektets ytre skjelett og infisere kroppen. Når den er inne i kroppen, frigjør den voksende soppen kjemiske forbindelser som forstyrrer maurens nerve- og muskelsystem, noe som får den til å gå ukontrollert. Zombie-maurens vandring fører insektet og soppdukkeføreren til det høyeste punktet på et blad i nærheten, der mauren senker kjevene sine ned i det grønne og holder kroppen på plass. I mellomtiden.., O. unilateralis insektets innvoller og dreper mauren etter flere dager. Fra hodet på den råtnende mauren vil en soppfrukt dukke opp for å frigjøre flere sporer fra sitt fordelaktige punkt på bladet i håp om å infisere mange flere intetanende maur. Du kan være trygg på at det foreløpig bare er maur - ikke mennesker - som står overfor trusselen om zombifisering.

Verdens raskest spredte virus er meslinger

100 siste dager

Det ville ta mindre enn 100 dager før gardinene ville gå ned for menneskeheten hvis en zombie-apokalypse inntraff: Det var i hvert fall det en gruppe forskere fra University of Leicester spekulerte på i 2017. Forskerne brukte en datamodell som simulerer hvordan en sykdom sprer seg, til å anslå hvordan et zombieinduserende virus ville bevege seg rundt i verden. De anslo at en enkelt zombie ville ha en suksessrate på 90 prosent for å finne og smitte minst én person per dag. Det ville ta bare 20 dager før denne ene zombien forårsaket en betydelig epidemi, og etter 100 dager kunne det være så få som 181 overlevende igjen i verden. Det ville også være 190 millioner sultne zombier.

I en zombie-apokalypse-simulering
ville det teoretiske zombieviruset
ville være dobbelt så smittsomt
som svartedauden

Å overleve en zombie-apokalypse

Professor i epidemiologi og medlem av
medlem av det rådgivende styret
i Zombie Research Society,
Dr. Tara Smith kaster lys over
hvordan en apokalypse kan oppstå
og hva man bør gjøre hvis den gjør det

Hvor kan et zombievirus stamme fra?
Mest sannsynlig zoonotisk. Det er der nye virus, omtrent 75 prosent, kommer fra. De nye virusene vi kjenner til, kommer fra andre dyrearter. Mange gnagere, mange flaggermus, noen ganger andre arter som fugler. Men det er der vi finner mange av disse nye artene.
Hvordan ville et potensielt utbrudd begynne og en apokalypse spre seg?
Det ville sannsynligvis starte med et lite utbrudd. COVID har gitt oss et perfekt eksempel. Hvis du har lest World War Zer det litt uhyggelig når du ser på covid-19-pandemien, for den startet med en liten fiskerlandsby i Kina der folk ble utsatt for noe. Så spredte den seg til andre landsbyer, og gjennom reiser og innvandring desimerte den verden. Jeg tror det er ganske nøyaktig. I de fleste zombiefilmer har du selvfølgelig et slags bitt-aspekt, som ville vært mye vanskeligere å overføre fordi du må ha nærkontakt. Du må bite noen, og de biter noen andre. Det er vanskeligere å spre, og i teorien er det lettere å begrense smitten.
Hva kan folk gjøre i tilfelle en zombie-apokalypse?
Lytt til hva vitenskapelige eksperter sier. Lytt til hva som anbefales når det gjelder å beskytte seg selv og beskytte spredning. Lytt til hva folk sier om hvordan det smitter, hvordan du kan beskytte deg selv, og prøv å gjøre disse tingene. Prøv å beskytte deg selv, beskytt naboene dine, lytt til ekspertene, gjør det du kan, gjem deg når du trenger det. Ha ting som gjør at du kan gjemme deg i tre dager eller en uke. Har du hermetikk? Har du en vannkilde? Har du lommelykter og stearinlys? Har du en radio som fungerer uten strøm? Har du noe du kan ta med deg hvis du må flykte et sted? De fleste mennesker har ikke dette.

© Illustrasjon av Nicholas Forder / Alamy / Shutterstock / Dr. Tara Smith

20 fantastiske svar på nysgjerrige spørsmål

spørsmål

kosmos

om

Supernovaer kan være så lyssterke at de kan overstråle alle stjernene i galaksen i månedsvis

Universet er fullt av mystiske fenomener
og utrolige objekter, og vi lærer stadig
mer om dem hver dag

© AdobeStock

Lyset som ble sendt ut fra Big Bang
har beveget seg gjennom
gjennom verdensrommet i 13,8 milliarder år

Solen er 400 ganger større enn månen

Avleiringer av de forhistoriske
ringer har blitt funnet over hele
Europa, Russland og Kina

Hva er i utkanten av universet?

1 Det er et spørsmål som på en måte opphever seg selv når det stilles. Å antyde at universet har en kant, ville bety at det finnes noe utenfor det. Men hvis vi anser universet for å omfatte alt som eksisterer, er det ikke mulig at det har en "kant". Det vi vet om universet, er at det utvider seg kontinuerlig fra en hendelse som kalles Big Bang. Uten noen grense eller kant kan universet være én av to ting - enten utvider det seg uendelig, eller så er universet endelig, men dets geometri gjør at det folder seg inn i seg selv.

Hadde jorden noen gang ringer?

2 For rundt 468 millioner år siden kan jorden ha sett ut som Saturn. I en periode med økt meteorittbombardement, kalt ordovicium, ble jorden utsatt for utallige nedslag. I 2024 undersøkte forskere fra Monash University i Australia 21 kratere rundt om i verden med en anelse om at en for lengst forsvunnet ring kunne være kilden til disse gamle meteorittnedslagene. Det de oppdaget, var at alle kratrene befant seg på kontinenter som på tidspunktet for det ordoviciske nedslaget ville ha ligget innenfor 30 grader fra ekvator. Forskerne konkluderte med at kratrene ble dannet ved nedslag av steinsprut som kom fra en enkelt asteroide som kolliderte med jorden og gikk i stykker. Det kan ha dannet en ring av vrakrester rundt jordens ekvator, omtrent som ringene rundt dagens Saturn. Forskerne anslår at denne ringen kan ha vært rundt 7,7 km bred, og at den i løpet av millioner av år gradvis ville ha falt ned på jorden.

Kan stjerner bli til planeter?

3 Planeter og stjerner er to vidt forskjellige himmeldyr. Stjerner kjennetegnes ved sin evne til å utløse kjernefysisk fusjon og sende ut lys, mens planeter er enten gass- eller steinlegemer som går i bane rundt stjernene. Det finnes imidlertid en merkelig romforeteelse som visker ut grensene mellom de to.
Brune dverger er "mislykkede stjerner" som kan komme så nær en planet som mulig. I motsetning til andre stjernetyper har en brun dverg ikke nok masse til å antenne kjernereaksjonen av hydrogen i kjernen, som holder andre stjerner brennende. Det er et faktum som gjør at brune dverger offisielt ikke kan kategoriseres som "ekte stjerner". I stedet involverer fusjonen som skjer i disse stjernene en tung type hydrogen som kalles deuterium. Denne typen hydrogen er sjelden i universet, og brune dverger brenner opp de tilgjengelige ressursene sine relativt raskt, og etterlater seg til slutt kjedelige, kalde gasskuler som ikke er så ulike gassplaneter som Jupiter.

Det anslås at det finnes
opptil 100 milliarder brune
dverger i Melkeveien

visste du det?

En av de neste "store konjunksjonene" vil inntreffe i 2040, når Merkur, Venus, Mars, Jupiter og Saturn står på linje på himmelen

Hvorfor raper svarte hull?

4 Et svart hull dannes når en massiv stjerne kollapser, noe som kan resultere i dannelsen av et område i romtiden som kalles et svart hull. De er kjent for sin enorme gravitasjonskraft, som selv lyset ikke kan unnslippe. Men fra tid til annen kan de "rape" opp stjerner som har blitt "fordøyd". Forskere har funnet ut at opptil halvparten av de svarte hullene som har "spist" stjerner, spyr ut restene av dem igjen mange år senere. Forskerne har imidlertid ingen anelse om hvorfor disse rapene skjer.
Det finnes en annen type gravitasjonsbrønn som antas å fungere helt motsatt av et svart hull, et såkalt "hvitt hull". I teorien er dette en matematisk hypotese, men i teorien vil et hvitt hull kontinuerlig spy ut materie som et svart hull svelger. Men noe slikt område i verdensrommet er ennå ikke oppdaget.

Fra svart til hvitt

Hvorfor svarte og hvite hull kan være to sider av samme kosmiske mynt

Hvite hull oppsto
fra Einsteins teori
om generell relativitetsteori

2 Svart hull
Gravitasjonen til et svart
hull er så sterk at den
kan bøye stoffet
av romtiden.

1 Singularitet
Restene av
stjernen danner
et tett punkt
kjent som en
singularitet.

3 Ormehull
Det finnes svært spekulative
teorier om at et svart hull kan være
inngangen til et ormehull, med et hvitt
hvitt hull på den andre siden.

4 I bevegelse
All materie som faller ned i
et svart hull kan
potensielt befinne seg
på en reise gjennom
et hvitt hull.

5 Hvitt hull
Materie vil da bryte ut
fra utgangen av ormehullet
ormehullet gjennom
et hvitt hull.

Jupiter har en vindstyrke på rundt 580 miles i timen

© Getty / Shutterstock / AdobeStock / Alamy

Kan du stå på Uranus?

5 Uranus består av virvlende gass og væske. Sammen med Neptun er den en av to iskjemper som går i bane rundt solen. Disse verdenene har ingen fast overflate og består av tette væsker som metan, vann og ammoniakk. Ikke bare ville det ikke være noen fast grunn å stå på, men overflatetrykket på planeten er rundt 1000 ganger større enn på jorden, så den ville helt sikkert knuse deg.

Hvordan passerer romsonder gjennom asteroidebeltet?

7 Romsonder som Galileo, Lucy og Voyager 1 og 2 har alle beveget seg gjennom asteroidebeltet, som inneholder opptil 1,9 millioner asteroider. Men hvis man slår sammen all massen i asteroidebeltet til ett enkelt legeme, vil man få en dvergplanet med bare tre prosent av månens masse. Det betyr at avstanden mellom asteroidene i gjennomsnitt er rundt 600 000 kilometer, noe som gir god plass til romfartøyer som kan seile uskadd gjennom.

En illustrasjon av Lucy
romfartøy som undersøker
asteroidebeltet

Står alle planetene noen gang perfekt på linje?

9 Fra tid til annen ser det ut til at banene til noen få planeter står på linje på nattehimmelen. Men det er umulig å få alle de åtte planetene til å gå sammen. Basert på hver planets baneform og hastighet er det anslått at det vil ta 396 milliarder år å få planetene til å stå på linje med hverandre innenfor 3,6 graders avstand. Lenge før den dagen kommer, vil solen vår ha utviklet seg til en hvit dverg og slukt de tre første planetene i prosessen.

Venus, Mars og Jupiter
på linje på nattehimmelen
over Portland, Storbritannia

Hvorfor ble Pluto nedgradert?

6 2006 var et tøft år for den niende steinen fra solen. Etter å ha vært klassifisert som en planet siden den ble oppdaget i 1930, mente Den internasjonale astronomiske union at 76 år sammen med jorda og Neptun var nok. Den ble nedgradert til en "dvergplanet" fordi den ikke klarte en av testene for planetkategorisering - den har ikke ryddet banen sin og deler nabolaget sitt med objekter av samme størrelse, som månen Charon.

60 prosent av galaksene i nærheten er spiraler

Det er fortsatt et mysterium hvorfor
Jupiters antisyklon ser rød ut

Hvorfor forsvinner Jupiters store røde flekk?

8 I mer enn et århundre har Jupiters ikoniske store røde flekk krympet. Den planetariske flekken er forårsaket av en antisyklonisk storm som har pisket opp vind i mer enn 300 år. Forskere har imidlertid spekulert i om mangelen på mindre stormer som gir næring til den rasende stormen, fører til at antisyklonen sakte krymper. Mellom 2009 og 2017 er det anslått at flekkens diameter har krympet med rundt 8 600 km til rundt 9 900 km.

Snurrer solen?

10 Akkurat som de andre himmellegemene i solsystemet snurrer solen rundt sin egen akse. Hver 27. dag foretar den én rotasjon rundt sin egen akse, som har en helning på 7,25 grader. Dette ble beregnet ved å følge bevegelsene til solflekkene på solens overflate.

2 Spiraler
Materialet i noen spiralgalakser
galakser danner kompakte armer,
som er kategorisert på en skala av
kompakthet. Galaksene med
de tettest viklede spiralarmene
er klassifisert som "a", mens de løseste
er kategorisert som "c".

4 Irregulære
Disse galaksene
finnes i alle former og størrelser
og størrelser, noe som
noen forskere
forskere mener er forårsaket av
interaksjoner med
med andre galakser.

Omtrent halvparten av alle kjente spiralgalakser roterer med klokken

Hvorfor spinner galaksene?

Galaktisk galleri

11 Galakser spinner på grunn av en grunnleggende lov i fysikken som kalles bevaring av impulsmoment. Når galakser dannes, klumper kosmisk støv og gass seg sammen i tette skyer, og gravitasjonskraften øker. Under tyngdekraften har dette materialet en tendens til å rotere, og jo mer masse som samles, desto større blir tyngdekraften i den nye galaksen, og desto mer rotasjon opplever den. Den beste måten å visualisere dette fenomenet på er å se for seg en kunstløper som spinner. Når en skøyteløper snurrer på isen med armene utstrakt, og deretter fører armene inn til kroppen, øker hastigheten på snurringen.

Det finnes mange forskjellige typer galakser i universet

noen av de største planetene som noensinne er oppdaget

1 Elliptiske galakser
Disse galaksene er
kjennetegnes av
deres elliptiske, eller ovale
form, gradert fra
fra "E0" til "E7".

3 Spiraler med sperrer
Barred-spiralgalakser er
måles ved hjelp av området i
sentrum av spiralen, ofte kalt
utbulingen. Jo tettere
spiralarmene er viklet sammen, jo
større er den galaktiske utbuktningen.

1 ROXs 42B b
Rundt 440 lysår fra jorden ligger en eksoplanet med en radius som bare er litt større enn Jupiters, selv om massen er ni ganger større.
2 PDS 70 b
Denne gasskjempen har tre ganger så stor masse som Jupiter. Radiusen er mer enn dobbelt så stor som ROXs 42B b, rundt 2,72 ganger så stor som Jupiter.
3 HAT-P-67 b
Denne gasskjempen har mer enn dobbelt så stor radius som Jupiter, over 86 881 km, til tross for at den bare har en tredjedel av Jupiters masse. Den går i bane rundt en F-type stjerne rundt 1040 lysår unna, som er litt varmere enn vår egen sol.
4 GQ Lupi b
Denne gasskjempen ble oppdaget i 2005 og har rundt 20 ganger Jupiters masse og rundt tre ganger så stor radius som Jupiter. Den bruker rundt 1195 jordår på å gå i bane rundt stjernen sin.
5 HD 100546 b
Massen til denne gigantiske eksoplaneten er fortsatt usikker, men det anslås at den kan være så mye som 8,5 ganger massen til Jupiter og ha rundt 6,9 ganger så stor radius som Jupiter.

Finnes det en "opp" eller "ned" i verdensrommet?

12 I verdensrommets vakuum virker det meningsløst at det finnes et "opp" eller "ned", og det er det på en måte også. På jorden tilskrives vertikal bevegelse retningen vi beveger oss i til og fra planetens gravitasjonskraft. Det samme gjelder i verdensrommet. Men i verdensrommet kommer tyngdekraften fra alle mulige retninger og fra uendelig mange kilder. Når et objekt beveger seg mot en gravitasjonskilde, vil det teknisk sett "gå ned" mot den. Men samtidig vil det også bevege seg "opp" og bort fra en annen kilde. Man kan si at det er "opp" og "ned" overalt i rommet.

Forbindelser som finnes på stekte biffer
finnes også flytende i verdensrommet

Hvordan lukter verdensrommet?

13 Få kan si at de har kjent lukten av det ytre rom. Apollo-astronautene var de første som la merke til duften, som er blitt beskrevet som kruttlignende, med ozon og til og med en lukt av brent biff. Det er bare ett sted det er trygt å kjenne lukten, og det er i en luftsluse. Etter å ha kommet tilbake fra en romvandring må astronautene passere gjennom en trykksatt modul. Kammeret er designet for å tilføre pusteluft og atmosfærisk trykk slik at astronautene kan forlate romdraktene sine på en trygg måte. Noen forskere har spekulert i om astronautene kan ha med seg enatomig oksygen i draktene sine, som kombineres med atmosfærisk oksygen som pumpes inn i luftslusen, og danner ozon. Ozon er kjent for å ha en metallisk lukt. Når det gjelder lukten av brent biff, kan den skyldes molekyler som finnes i rommet, såkalte polysykliske aromatiske hydrokarboner, som også kan finnes på forkullet kjøtt.

© AdobeStock / Getty / Alamy / Shutterstock

Finnes det lyd i verdensrommet?

14 Brøler supernovaer når de eksploderer, eller knitrer kometer når de flyr forbi? Dessverre fungerer ikke lyd på samme måte i verdensrommet som på jorden, så det får vi aldri vite. Lydbølger trenger et elastisk medium, for eksempel luft eller vann, for å bevege seg gjennom. Når du slår i en bjelle eller klapper i hendene, blir vibrasjonene ført gjennom mediet som lydbølger før de registreres av ørene dine. I verdensrommet finnes det ikke noe slikt medium, og derfor kan ingen lyd bevege seg gjennom kosmos. Men det betyr ikke at vi ikke kan "høre" universet. NASA-forskere har funnet en smart måte å "lytte" til deler av universet på ved hjelp av en teknikk som kalles "sonifisering". Prosessen bruker lysdata som er samlet inn fra teleskoper som NASAs Chandra X-ray Observatory, til å tilordne lyder til ulike bølgelengder av lys. For eksempel kan røntgenlys kobles sammen med en bass og infrarødt lys med et treblåseinstrument. Når alle dataene kobles sammen med ulike lyder, blir resultatet en melodi som oversetter lyset fra stjernetåker og galakser til en stjernesymfoni.

En illustrasjon av to
svarte hull på randen av
til å kollidere og deres
gravitasjonsbølger som skvulper
gjennom romtiden

Hva skjer når to supermassive svarte hull kolliderer?

16 Hva skjer når to gravitasjonskraftverk støter sammen? Forvrenger de romtiden eller danner de ett stort svart hull? Svaret er begge deler. Et svart hull har en singularitet med en utrolig stor masse. Jo mer masse et objekt har, desto større gravitasjonskraft har det. Det svarte hullet i sentrum av galaksen vår, Sagittarius A*, har for eksempel en masse som er rundt fire millioner ganger så stor som solens. Når to singulariteter kolliderer, slår de sammen massene sine og danner en singularitet med større masse. Noe masse går imidlertid tapt i prosessen og sendes ut i universet som gravitasjonsbølger. Forskere har aldri observert en slik hendelse direkte i sanntid, men bruker data som samles inn av romteleskoper som Laser Interferometer Space Antenna (LISA) til å oppdage og registrere krusninger av gravitasjonsbølger som frigjøres fra en mistenkt kollisjon.

3 I horisonten
Stjernelys sett nær horisonten
horisonten må tilbakelegge den
lengste avstanden gjennom
atmosfæren før det når
når øynene dine.

1 Overhead
Når en stjerne betraktes direkte
over hodet, beveger lyset seg den
korteste avstanden gjennom
Jordens atmosfære før det
det når øynene våre.

Hvorfor glitrer stjernene?

Kort vei = mindre glimt

15 Stjernenes glimt, som blinker som lys i verdensrommet, er et resultat av et fenomen som kalles atmosfærisk scintillasjon. Før stjernelyset når øynene våre, må det reise billioner av kilometer gjennom verdensrommet og deretter gjennom jordens atmosfære, som strekker seg rundt 6 200 kilometer. På sin ferd gjennom atmosfæren møter stjernelyset varme og kalde luftlommer som kan forvrenge lysets vei til overflaten. Dette kan få stjernen til å se ut som om den beveger seg på himmelen, om enn i liten skala, men nok til at den for det blotte øye fremstår som et "glimt". Stjernelyset kan også bøyes på en slik måte at stjernen ser ut til å blinke eller glimte i forskjellige farger.

Lang vei = mer glimt

Observatør

Atmosfære

2 Mindre glimt
Jo mindre tid stjernelyset
bruker på å reise gjennom
atmosfæren, desto mindre
forvrenges det mindre av luft
luftlommer, og jo mindre
mindre blinker det.

4 Mer glimt
Jo flere lommer av
luft i bevegelse stjernelyset blir
forvrengt av, desto mer
ser det ut til å glitre.

Stjerner som blinker i stjernebildet
stjernebildet Tyren

Skru opp lyset

En stjernes posisjon på nattehimmelen kan avgjøre hvor mye den blinker

Det svarte hullet i sentrum av galaksen Holmberg 15A har samme masse som 40 milliarder soler

5 200 tonn kosmisk støv faller ned på jorden hvert år

Rød kjempe
Når stjerner som kalles røde kjemper begynner å gå tom for kjernebrensel, begynner de å kjøle seg ned og kaster de ytre lagene sine ut i universet.

18

19

17

Hvordan resirkuleres stjernestøv?

20

Denne evige syklusen føder
stjerner, galakser og planeter

Solsystemet
Etter hvert som en stjerne vokser og dens egen gravitasjonskraft øker, vil den piske opp skyer av støv og gass til en protoplanetarisk skive av materiale som til slutt kan danne planetene i et nytt solsystem.

Skyer i verdensrommet
Bølger av kosmisk støv samler seg og danner bølgende skyer av støv og gass som kalles stjernetåker.

Hva er kosmisk støv?

18 Alt er dannet av kosmisk støv. Det er 100 ganger mindre enn bredden på et menneskehår, men det kosmiske støvet, også kalt stjernestøv, er universets byggesteiner. Kosmisk støv skapes inne i en stjerne, der hydrogenatomer varmes opp til de omdannes til helium gjennom kjernefysisk fusjon. Underveis dannes det også tyngre grunnstoffer. Til sammen utgjør alle disse grunnstoffene det kosmiske støvet.

Hvor kraftig er en supernova?

19 Noen massive stjerner dør i en enorm eksplosjon av kosmisk støv. Denne voldsomme hendelsen kalles en supernova og er resultatet av to enorme, motstridende krefter: den innadrettede kraften fra stjernens tyngdekraft og det utadrettede trykket fra kjernereaksjonen i kjernen. Når drivstoffet tar slutt, vinner tyngdekraften, og stjernen kollapser inn i seg selv før den spretter ut av kjernen i en enorm sjokkbølge som tilsvarer 200 billioner billioner 100-megatonn hydrogenbomber.

Hvor blir stjerner født?

20 Etter hvert som støv samler seg i en stjernetåke, øker massen og tyngdekraften. Når trykket fra støvet oppveies av gravitasjonen, vil stjernetåken kollapse, klumpe seg sammen og danne en kule av varm materie, som etter hvert vil vokse til en tidlig stjerne, en såkalt protostjerne. Når protostjernens indre temperatur når mer enn 10 millioner Kelvin, vil den bli regnet som en hovedseriestjerne.

© Getty / AdobeStock / Alamy / Shutterstock

Plass

Pakk romdrakten og gjør deg klar
klar til å krysse av for severdighetene
severdigheter på den røde planeten

Mars

Reiseleder til

arsturisme er kanskje et like fjernt konsept som planeten selv, men etter hvert som forskerne lærer mer om miljøet på Mars og romfartsorganisasjonene tar tak i de teknologiske hindringene som kreves for å reise til Mars, blir planeten stadig mer tilgjengelig. Så langt har vi sendt dusinvis av oppdagelsesroboter til den røde planeten, og i 2030-årene skal astronauter følge etter dem. Gjennom utforskning og forskning med rovere har forskere funnet bevis på at Mars tidligere har hatt et mye mer gjestfritt miljø, som kunne ha huset liv. Mars er et av de eneste himmellegemene vi kjenner til i solsystemet som en gang hadde flytende vann på overflaten, og det å lære mer om Mars kan hjelpe oss til å forstå vår egen planet bedre.
Avstanden på en enkeltreise til Mars kan variere fra 34,8 til 250 millioner kilometer, avhengig av hvor planetene befinner seg i sine baner. I gjennomsnitt er en reise fra jorden til Mars 140 millioner kilometer. Det er en ekstrem reise å legge ut på, men når det gjelder interplanetariske reiser, er Mars vår nærmeste nabo.
Den røde planeten har fått navnet sitt fra sitt rustne, steinete landskap, som dekker et område på rundt 55,8 millioner kvadratkilometer. Fargen skyldes oksidasjon av jern i steinene. Det støvete ørkenmiljøet kan være ekstremt turbulent, med lokale og globale støvstormer som kan vare i mer enn en måned. Disse inntreffer hvert tredje marsår, noe som tilsvarer 5,5 jordår. Hvis du besøker Mars under mindre stormfulle forhold og med bedre sikt, kan du utforske mange fascinerende geologiske forekomster, og mange av dem er skapt av ubekreftede hendelser i fortiden.

M

Hvis du kunne kjøre fra jorden til Mars i 160 kilometer i timen, ville det ta 40 år å nå planeten

Mars er den nest nærmeste
planet til jorden, etter Venus

Veien dit

Før du kan sette romstøvlene dine på Mars' støvete klippe, må du først komme deg dit. En enkeltreise til planeten tar ni måneder, men en returreise kan ta tre år. Dette skyldes at jorda og Mars går i forskjellige baner, ettersom avstanden mellom de to planetene stadig endrer seg.
Først vil passasjerene på vei til Mars bli skutt opp i romfartøyet med raketter i en hastighet på 25 000 miles i timen. Dette er den hastigheten som kreves for at romfartøyene skal unnslippe jordens tyngdekraft. I en viss høyde faller rakettene av, og romfartøyet drives av egen kraft gjennom verdensrommet. Denne interplanetariske ferden er hoveddelen av turen, som vil ta rundt 200 dager. I løpet av denne tiden vil det bli foretatt små korreksjoner for å holde banen på rett spor med kommunikasjonsantennen rettet mot jorden. Når romskipet kommer inn i bane rundt Mars, avfyres raketter for å gjøre romfartøyets hastighet lavere enn planetens banehastighet. Mars' tynne atmosfære gjør at det er mindre motstand mot å bremse romfartøyet, så inngangen må være mer kontrollert for å unngå en kollisjon. Når romfartøyet kommer i kontakt med planetens atmosfære, vil luftfriksjonen bremse romfartøyet ytterligere. Når romfartøyet er trygt inne i Mars' atmosfære, kan nedstigningen begynne.

Jorden og Mars når sitt nærmeste punkt hver 26. måned

© AdobeStock / Shutterstock

Velkommen til den røde planeten

Mars er en støvete ørkenverden som er vertskap for noen av de mest fascinerende naturvidundere i solsystemet

© NASA/JPL-Caltech/USGS

1 Olympus Mons
Denne 15,5 kilometer høye vulkanen er tre ganger høyere
enn Mount Everest på jorden og er den største
vulkanen i solsystemet. Olympus Mons er en
skjoldvulkan med en relativt svak helning. Den
dannet for rundt 3,5 milliarder år siden ved avkjøling
av lava som beveget seg sakte nedover skråningene. Alle som
opp vulkanen, som har en gjennomsnittlig
gjennomsnittlig stigning på fem prosent, vil bli møtt av et
53 kilometer bredt basseng på toppen. Denne fordypningen
ble dannet ved at det indre magmakammeret kollapset
magmakammeret under Olympus Mons' vekt.

Hvordan vil fremtidens habitater se ut?

For turister som legger ut på eventyr på Mars, vil innkvarteringen sannsynligvis bli 3D-printet. Dette er et alternativ som NASA undersøker, fordi det vil være uoverkommelig dyrt, om ikke umulig, å transportere store mengder byggematerialer mellom planetene. Lokale materialer fra miljøet på Mars, for eksempel regolitt (løs overflatebergart), kan brukes og manipuleres til forhåndsprogrammerte former, og verktøyene som trengs for å bo og bygge på Mars, kan 3D-printes ut av det samme materialet.
Uansett form og størrelse må alle Mars-habitater ha strålingsskjerming, ettersom Mars har en tynnere atmosfære som ikke kan beskytte menneskene på overflaten mot skadelig kosmisk stråling på samme måte som jordatmosfæren kan. Bygningene må også være isolert mot ekstreme temperaturer og gi tilstrekkelig ly mot eventuelle støvstormer. Mars-habitatene vil sannsynligvis være kuppelformede og bestå av sammenkoblede trekanter. På den måten vil habitatene kunne motstå kraften fra trykkluften som pumpes inn i dem. Kuppler er også enkle å montere og krever mindre ressurser å bygge.

En sterk trekantet gitterstruktur kan sees i denne Mars-habitatdesignen

"Den røde planeten har fått
navnet sitt fra det rustne
steinete landskapet"

2 Tharsis-regionen
I dette området er det 12 enorme
vulkaner - mye større enn de
de som finnes på vår planet på grunn av
på grunn av Mars' betydelig svakere
tyngdekraft. Det er en 4,971 miles-
lang og 4,9 mil høy oppgang i
sentrum av regionen, nær toppen
toppen av denne ligger tre store
vulkaner: Ascraeus, Pavonis
og Arsia Mons.

3 Valles Marineris
Denne gigantiske kløften er mye større enn
Grand Canyon på jorden - fire ganger lengre,
for å være nøyaktig - med en lengde på 800 kilometer. Det er
den største kløften i solsystemet.

nASA:JPL-Caltech:USGS

Jordens atmosfære er 100 ganger tykkere enn Mars'

© ESA/DLR/FU Berlin

6 Medusae Fossae
Denne mystiske, snirklete
geologisk funksjon dekker et
et område av Mars som utgjør 20
prosent av det totale arealet av
kontinentale USA. Den består av
av myke avleiringer som lett kan
lett kan eroderes. Forskere
tror dette ble avsatt av
vulkaner og intrikat
skåret ut av Marsvinden.

nASA/JPL-Caltech/University of Arizona

4 Polene på Mars
Nord- og sørpolen på Mars er begge
iskalde områder. Om vinteren faller temperaturen her
temperaturen her så lav at karbondioksid fra
atmosfæren kondenserer til tørris. Polene
polene er dekket av områder med både tørris og vannis
is, som endrer størrelse med årstidene.

7 Spøkelsesdyner
Noctis Labyrinthus og
Hellas Planitia er områder
som en gang hadde høye sanddyner.
Forskere spekulerer i at
at da sanddynene ble
oversvømmet med lava, ble
ble basene holdt på plass
mens toppen av sanddynene
ble slitt bort. Denne prosessen
har bevart formen til
formen på de historiske sanddynene og
kan ha bevart tegn
av potensielt liv.

nASA/JPL/University of Arizona

Olympus Mons har en diameter på 373 miles - omtrent på størrelse med Frankrike

5 Aeolis Mons
Aeolis Mons er et 3,4 kilometer høyt lagdelt
fjell som stikker ut fra et stort
nedslagsbassenget Gale-krateret. I
2012 utforsket Curiosity-roveren Gale
og fant bevis på at det en gang var
vann her - et bekkefar.

nASA/JPL-Caltech/ESA/DLR/FU Berlin/MSSS

tips for livet på Mars

1 Ikke pust inn luften
Atmosfæren på Mars består av 95 prosent karbondioksid og bare 0,1 prosent oksygen, sammenlignet med 21 prosent oksygen i luften du puster inn på jorden.
2 Forbered deg på ekstreme temperaturer
Selv om overflatetemperaturen kan være 20 grader Celsius om dagen, kan den synke til -153 grader Celsius om natten.
3 Utnytt miljøet
Avlinger trenger mindre vann på Mars. I Mars' tyngdekraft - og i et kontrollert miljø - kan jorda holde på mer vann enn på jorden, siden den drenerer saktere.
4 Hold deg i form
Kroppen din trenger ikke å anstrenge seg like mye for å motvirke den svake tyngdekraften på Mars. Det er derfor viktig å fortsette å trene, slik at muskler og bein holder seg sterke.
5 Forvent forsinkelser
Kommunikasjon med mennesker på jorden krever tålmodighet. På den lengste avstanden i Mars' bane kan en enveiskommunikasjon bli forsinket med rundt 24 minutter.

© USGS

Redning i verdensrommet

Heldigvis er nødssituasjoner i verdensrommet
er en sjelden foreteelse, men
astronauter og romfartsorganisasjoner
må være forberedt på enhver
eventualiteter som kan oppstå

ord Andrew May

a Boeings nye Starliner-romfartøy koblet seg til Den internasjonale romstasjonen (ISS) tidligere i år, oppdaget de to NASA-astronautene om bord flere mindre feil i fremdriftssystemet, noe som førte til at oppholdet på ISS ble mye lengre enn forventet. Dette førte til overskrifter om at astronautene var "strandet" i rommet, og til fornyet interesse for temaet redning i verdensrommet. Astronautene forlater normalt ISS i samme farkost som de ankom i - og det gjelder like mye ved en nødevakuering som ved en rutinemessig avreise. Derfor er ethvert problem med romfartøyet - selv et relativt lite et - en potensiell bekymring. Hvis problemet anses å sette astronautenes liv i fare, vil et erstatningsromfartøy bli sendt opp. Det var det som skjedde i fjor, da en mikrometeoritt traff Sojuz MS-22 mens den var forankret til ISS, og laget et hull i den eksterne radiatoren. Det resulterte i tap av kjølevæske, noe som gjorde at mannskapet ikke kunne bruke den til å returnere til jorden, og en erstatningsfarkost, Sojuz MS-23, ble sendt opp i stedet.
Dette var den mildeste formen for "romredning", og heldigvis har de fleste hendelsene i den virkelige verden vært like enkle å håndtere. Men slik vil det ikke alltid være, og myndighetene har bekymret seg for de verste scenariene helt siden romalderens begynnelse. Allerede i 1967 ble FN enige om en internasjonal traktat som "krever at astronauter skal få all mulig assistanse i tilfelle ulykke, nød eller nødlanding". Her skal vi se på noen av systemene som er utviklet for å legge til rette for dette - blant annet SAFER (Simplified Aid For EVA Rescue). Dette er et selvredningssystem som astronauter kan bruke under en EVA (Extravehicular Activity), eller romvandring.

W

SAFER er en liten rakettpakke festet til astronautens rygg som kan brukes hvis linen ryker

Besetningsmedlemmer gjennomgår en evakueringsøvelse
øvelse i ISS' tidlige dager

"Ethvert problem med
romfartøyet er en
potensiell bekymring"

ISS-beredskapsøvelser

Både før og under et besøk på ISS bruker astronautene utallige timer på å øve på alle nødsituasjoner som kan oppstå. Et typisk eksempel er brannøvelsen som mannskapet går gjennom med jevne mellomrom. Her nede på jorden innebærer dette vanligvis å gå til nærmeste utgang og forlate bygningen, men på ISS er det en absolutt siste utvei, fordi evakuering kan være mye mer risikabelt enn å ta tak i brannkilden. I stedet går bakkemannskapet nøye gjennom ulike tester og prosedyrer som forhåpentligvis vil føre til at brannen slukkes før den kan gjøre alvorlig skade. Andre nødsituasjoner, som å bli truffet av et stykke vrakgods på avveie, er unike for romfartsmiljøet. Her er prosedyren å søke ly inne i de tilkoblede returfartøyene, for eksempel Soyuz eller Crew Dragon, i tilfelle det blir nødvendig med en hastig avreise.

© Alamy / NASA

Nøkkelen til enhver form for redning i rommet er muligheten til å koble sammen to romfartøyer slik at astronauter raskt og trygt kan forflytte seg fra det ene til det andre. Denne prosessen kalles dokking, og kan i prinsippet gjelde både ubemannede og bemannede fartøyer. Men når det dreier seg om et ubemannet fartøy, kalles prosedyren oftere "fortøyning" enn dokking. Forskjellen er at et bemannet romfartøy aktivt flyr inn og kobler seg til ISS, mens et ubemannet romfartøy blir tatt tak i av en robotarm som betjenes av en astronaut om bord på stasjonen, og deretter forsiktig trukket inn og festet til en av de eksterne portene. Det siste er en langsom og arbeidskrevende prosess, selv om selv dokking ikke er så raskt og enkelt som det ofte fremstilles i filmer.
En av de første anvendelsene av dokking var på Apollo-ferdene, der astronautene skulle forflytte seg mellom hovedmodulen og månelandingsfartøyet. NASA praktiserte dokking for første gang under de forutgående Gemini-ferdene, der de brukte spesialtilpassede rakett-trinn som målfartøy, mens Sovjetunionen også eksperimenterte med dokking omtrent samtidig. Men første gang astronauter faktisk forflyttet seg fra en sammenkoblet farkost til en annen uten at det var nødvendig med en romvandring, var under Apollo 9-oppdraget i mars 1969, da månelandingsfartøyet for første gang ble testet i rommet. Drøyt ett år senere, i april 1970, ble muligheten til å bevege seg fritt mellom kommando- og månelandingsmodulene en nøkkelfaktor i tidenes mest berømte redningsaksjon i rommet - den ulykksalige Apollo 13-ferden, der astronautene brukte månelandingsmodulen som "livbåt".
I begynnelsen utviklet Sovjetunionen og USA sine egne systemer for dokking, men de innså snart at en internasjonal standard ville gjøre fremtidige redningsaksjoner i rommet mye mer praktiske. Det første skrittet mot dette var Apollo-Soyuz-testprosjektet i juli 1975, der et amerikansk Apollo- og et russisk Soyuz-fartøy ble koblet sammen i bane rundt jorden. De to mannskapene tok hverandre symbolsk i hånden og tilbrakte tid med å besøke hverandre.
Til tross for denne tidlige starten på standardiseringen var det først i 2010 at ISS-medlemslandene - Russland, USA, Japan, Canada og Den europeiske romfartsorganisasjonen (ESA) - formelt ble enige om en internasjonal standard for dokking (International Docking System Standard, IDSS). Denne standarden vil gjelde for alle fremtidige dokkingssystemer, og den omfatter også fortøyningsmekanismer. I dokkingmodus inntar det ene kjøretøyet - vanligvis det besøkende romfartøyet, for eksempel Soyuz eller Crew Dragon - en aktiv rolle, mens det andre, vanligvis selve ISS, forblir passivt. Sammenkoblingen foregår i to faser, der den første kalles "soft capture" og den andre "hard capture". Først etter at den andre fasen er fullført, er de to farkostene låst fast sammen, og det er trygt for mannskapet å gå fra den ene til den andre.
Selv om de fleste bemannede romfartøyer er utstyrt med dokkingsfasiliteter, finnes det i dag ingen regler som sier at dette må være tilfelle, og det var ett bemerkelsesverdig unntak for noen år siden. Det var SpaceX Inspiration4-oppdraget som fant sted i september 2021, der fire "romturister" tilbrakte tre dager i bane rundt jorda uten å besøke ISS. De fløy i en modifisert versjon av romfartøyet Crew Dragon, som hadde fordelen av en stor glasskuppel som ga en spektakulær panoramautsikt over jorden under dem. Men for å kunne installere denne kuppelen måtte Dragons vanlige dokkingadapter fjernes - noe som gjorde at mannskapet ikke hadde noen mulighet til å bli reddet hvis oppdraget hadde gått galt.

Dream Chaser kan også fungere som livbåt for mannskapet

Fortøynings- og dokkingmekanismen

I samråd med NASA utvikler ESA et nytt dokkingssystem kalt International Berthing and Docking Mechanism (IBDM). Systemet er i full overensstemmelse med den offisielle IDSS-standarden og er kompatibelt med alle de seks eksterne portene på ISS. Et spesielt fokus i designet er behovet for å minimere dokkingskreftene på romstasjonens infrastruktur og gjøre det mulig å fange opp og dokke et bredt spekter av romfartøystørrelser. Den er også i stand til å operere autonomt og har en sikker reservemodus i tilfelle feil. Den første bruken av IBDM vil trolig være i Sierra Nevadas Dream Chaser, et nytt forsyningsfartøy som er under utvikling for ISS.

Ingeniører inspiserer en prototyp av IBDM før produksjon

1 Dokking
mekanisme
Denne brukes til å feste
sojuz til en av portene
portene på det russiske
russiske delen av ISS.

2 Overføring
luke
Sojus-mannskapet
mannskapet bruker denne
til å gå inn i eller
forlate ISS.

Et dramatisk bilde av det nye
Starliner-romfartøyet kort tid
etter at det hadde koblet seg til ISS

Den første dokkingen i rommet ble gjennomført i 1966 av Gemini 8, med Neil Armstrong som pilot

Inne i en Sojuz-kapsel

Disse holdes permanent forankret til ISS i tilfelle en nødevakuering er nødvendig

Kunstnerens inntrykk av den historiske
dokking mellom et Apollo- og et
Sojuz-romfartøy i 1975

6 Besetning
Soyuz har en
maksimal kapasitet på
tre personer, men kan flys med
flys med færre.

7 Servicemodul
Denne bakre modulen inneholder
romfartøyets fremdriftssystem
system, i tillegg til å bære
solcellepanelene.

3 Orbital modul
Den fremre delen av romfartøyet
brukes først og fremst til dokking,
og inneholder også et toalett og
kommunikasjonsutstyr.

5 Re-entry-modulen
Dette er den eneste modulen
som returnerer til jorden, og
det er også her mannskapet
sitter under oppskytingen.

4 Docking-antenner
Disse brukes sammen med
spesialiserte kameraer for å sikre
perfekt nøyaktighet under dokking.

Utsikt over ISS som viser
flere sammenkoblede romfartøyer

ISS' dokkingfasiliteter

ISS har seks porter der besøkende romfartøyer kan dokkes eller legge til kai. Vanligvis er det to bemannede romfartøyer, for eksempel Soyuz eller Crew Dragon, som har hentet opp det nåværende mannskapet og skal returnere de samme personene til jorden, enten ved planlagt avreise eller ved en eventuell nødevakuering. Noen ganger er det et tredje romfartøy med mannskap, som romturistferden Axiom 2 som er vist i denne illustrasjonen, eller Boeing Starliner-testfartøyet som ankom i juni 2024. Andre romfartøyer, som Progress eller Cargo Dragon, er kun beregnet på frakt og egner seg ikke for evakuering av mannskap.

© NASA / ESA

Mir fikk et uønsket rykte
rykte på grunn av antallet
av nesten-katastrofer den ble utsatt for

Kunstnerisk gjengivelse av
X-38 redningsfartøy
forankret til ISS

Skylabs redningskapsel

Oppdraget, som aldri måtte fly, skulle ha brukt en modifisert Apollo-kommandomodul

1 Gjenbrukt
Apollo-kapsel
Utvendig ser redningsfartøyet
redningsfartøy ser ut som en
vanlig Apollo, og
og vil bli skutt opp
på samme måte.
2 Dokkingport
Denne skulle brukes til å
dokking med Skylab etter at
etter at den defekte Apollo
hadde blitt kastet ut.
3 Innvendig innredning
Minimale modifikasjoner
ble gjort for å
plass til fem
astronauter i stedet for
i stedet for tre.
4 Ekstra seter
Ved å fjerne oppbevarings
skap, ble det plass
ble det plass til to
ekstra seter.
5 Redningsmannskap
To astronauter flyr opp
for å redde tre besetningsmedlemmer
medlemmer fra
romstasjonen.

"NASA måtte bygge
en spesielt modifisert
'redningsversjon'"

Det første redningssystemet i rommet ble utviklet i 1960

Den britiskfødte NASA-astronauten Michael Foale var om bord på Mir da forsyningsskipet Progress krasjet inn i den

Skylabs redningsplan

Selv om romfartsorganisasjoner og private selskaper har kommet opp med ulike konseptuelle utforminger for dedikerte redningsfartøyer i årenes løp, har den vanlige tilnærmingen i praksis vært å bruke samme type fartøy til redning som til vanlig mannskapsoverføring. Hvis et mannskap for eksempel ankom i en Sojuz som senere ble ubrukelig, ble det sendt opp en ny Sojuz som de kunne returnere i. Det eneste unntaket fra dette mønsteret var NASAs første romstasjon, Skylab. Mellom mai 1973 og februar 1974 var den vertskap for tre besetninger på tre astronauter hver, kalt Skylab 2, 3 og 4 - Skylab 1 var selve romstasjonen. Disse ferdene brukte det samme Apollo-romfartøyet som de tidligere månelandingene, noe som krevde minst to menneskelige besetningsmedlemmer for å fly. Derfor måtte NASA bygge en spesialtilpasset "redningsversjon" av kapselen, som kunne ta med fem astronauter. Selv om redningsfartøyet ble holdt i konstant beredskap - og til tross for en kortvarig forskrekkelse under Skylab 3-ferden da det ble oppdaget en feil i Apollos servicemodul - ble det aldri behov for det.

Skylab var mye større enn de fleste andre romstasjoner fra før ISS

Nære samtaler

Strandet i bane rundt jorda
Saljut 6
Russlands sjette banelaboratorium var vertskap for en rekke tomannsbesetninger mellom 1977 og 1981. Det tredje mannskapet, Vladimir Lyakhov og Valery Ryumin, ankom i februar 1979 med Sojuz 32, og avløsermannskapet ankom to måneder senere. Men de nyankomne klarte ikke å dokke på grunn av en motorfeil, og man fryktet at den samme feilen også ville ramme Sojuz 32. Sojus 32 ble vurdert som utrygg å bruke, og Lyakhov og Ryumin hadde ingen mulighet til å vende tilbake til jorden før en ubemannet avløser, Sojus 34, ankom stasjonen i juni 1979.

Mir i brann
Mir
Forgjengeren til ISS, den russiske romstasjonen Mir, har opplevd mer enn nok av uhell. Et av de mest skremmende skjedde i 1997, da det brøt ut brann om bord. Dette skjedde på et av de sjeldne tidspunktene det var seks personer om bord, under en overlevering. Brannkilden var en reservebeholder for oksygengenerering, som fylte stasjonen med giftig røyk. Heldigvis tok mannskapet raskt på seg åndedrettsmasker og klarte å slukke brannen, mens luftsirkulasjonssystemet fjernet røyken i løpet av noen timer.

Kollisjon i verdensrommet
Mir
Fire måneder etter brannen ble Mir utsatt for en ny nesten-katastrofe da et Progress-forsyningsfartøy krasjet inn i den. Selv om det hadde skjedd relativt milde sammenstøt før, var dette den desidert verste kollisjonen i romfartshistorien. Kosmonauten som fjernstyrte Progress mistet kontrollen, og kjøretøyet smalt inn i en av de trykksatte modulene, Spektr. Mannskapet hørte suset av luft som slapp ut, men handlet raskt for å forsegle den aktuelle modulen før situasjonen ble kritisk. Stasjonen ble imidlertid påført betydelige fysiske skader, blant annet på Spektrs solcellepaneler.

konseptet redningskjøretøy

Northrop
Løfting
Kropp
Flukt
Konsept

vekt  1 950 kg
besetningskapasitet  Tre
år foreslått  1976

NASA
Forsikret
Besetning
Retur
Kjøretøy

vekt  9 072 kilo
besetningskapasitet  Seks
år foreslått  1986

ESAs mannskap
Redning
Kjøretøy

vekt  Ikke kjent
besetningskapasitet  Åtte
år foreslått  1992

Aerojet
X-38

vekt  8 163 kilo
besetningskapasitet  Seks
år foreslått  1995

Lavochkin
Oppblåsbar
Gjeninntreden
og nedstigning
teknologi
kjøretøy

vekt  350 kilo
mannskapskapasitet  Ett
år foreslått  2000

En annen måte å studere CMB på er ved å
ved hjelp av ballongbårne eksperimenter

Et bilde av hele himmelen
himmelen sett ved mikrobølge
frekvenser av ESAs Planck-teleskop

Hva er den kosmiske mikrobølgebakgrunnen?

Det er det eldste i universet som astronomene fortsatt kan observere

stronomiske teleskoper er litt som tidsmaskiner - jo fjernere et objekt er, desto lenger tilbake i tid ser vi det. Det er fordi lysfotoner, så vel som radiobølger og andre former for stråling, beveger seg gjennom universet med en begrenset hastighet. Umiddelbart betyr dette at et tilstrekkelig kraftig teleskop burde kunne vise oss universets begynnelse - selve Big Bang. Dessverre er dette ikke tilfelle, for i de tidligste stadiene var universet fylt med et ugjennomsiktig, supervarmt plasma, ikke ulikt innsiden av en stjerne. Det var først da det var avkjølt til et punkt der vanlige atomer kunne eksistere, at universet ble gjennomsiktig nok til at vi kan se noe av det i dag. Dette skjedde rundt 380 000 år etter Big Bang, noe som høres lenge ut, men som i virkeligheten bare er en bitteliten brøkdel av universets nåværende alder på 13,8 milliarder år. Hvor utrolig det enn høres ut, kan vi fremdeles se den opprinnelige strålingen som ble sendt ut i denne fjerne og dunkle tiden - det astronomene kaller den kosmiske mikrobølgebakgrunnen (CMB).
Da strålingen først ble sendt ut, hadde den en bølgelengde som lignet på det lyset vi ser fra solen. Men etter hvert som universet har ekspandert, har den blitt strukket ut med en faktor på rundt 2000. Det betyr at vi nå ser CMB i mikrobølgebåndet, med en bølgelengde på rundt én millimeter. I løpet av milliarder av år er den også blitt svært svak, noe som gjør den vanskelig å oppdage selv med de kraftigste radioteleskopene. CMB ble faktisk forutsagt teoretisk som en direkte konsekvens av Big Bang to tiår før det ble oppdaget ved hjelp av observasjoner.
Oppdagelsen var et stort øyeblikk i kosmologiens historie, fordi den bekreftet en klar forutsigelse i Big Bang-teorien, samtidig som den var praktisk talt umulig å forklare innenfor den konkurrerende "steady-state"-modellen av universet. Bare oppdagelsen av CMB på 1960-tallet fortalte astronomene noe viktig om universets begynnelse, og siden den gang har de fortsatt å studere CMB intenst. Det er to grunner til dette. Det viktigste fra et kosmologisk synspunkt er at den storskala strukturen i CMB, sett over hele himmelen, inneholder verdifull informasjon om mengden og fordelingen av mørk energi, mørk materie og vanlig materie i universet.
Samtidig er astronomene også interessert i fluktuasjoner på mindre skala i CMB, ettersom disse til slutt førte til dannelsen av galakser og galaksehoper. Det er imidlertid et praktisk problem at vannmolekyler i jordens atmosfære har en tendens til å absorbere mikrobølgestråling, i tillegg til at de selv avgir stråling ved disse bølgelengdene. Det beste stedet for et CMB-teleskop er derfor verdensrommet - eller, hvis det ikke er mulig, et svært tørt sted som Sydpolen eller de chilenske Andesfjellene.

Max Planck var opphavsmannen til kvanteteorien

CMBs tidslinje

1948

George Gamow og hans
kolleger spådde
cMBs eksistens
som en uunngåelig
konsekvens av
big Bang.

1965

Radioastronomene
Arno Penzias og
Robert Wilson
oppdaget ved et uhell
cMB mens de jobbet
på et urelatert prosjekt.

1978

1988

Penzias og Wilson var
Wilson ble
tildelt
Nobelprisen i
Fysikk for deres
oppdagelse.

Det første CMB
eksperimentet på
Sydpolen, det
Advanced Cosmic
Microwave Explorer,
eller ACME, startet opp.

1989

Oppskyting av den første
første store rombaserte
CMB-teleskop,
NASAs Cosmic
Bakgrunn
Explorer (COBE).

I løpet av millioner av år vil CMB sakte bli svakere, men vil aldri forsvinne helt

Studerer CMB fra verdensrommet

Den europeiske romfartsorganisasjonen ESA lanserte Planck-oppdraget for å kartlegge CMB fra verdensrommet i 2009. Planck etterfulgte to tidligere NASA-oppdrag, COBE og WMAP, og var bedre enn begge når det gjaldt oppløsning og følsomhet. Planck hadde også en bredere bølgelengdedekning, med observasjoner i ni bånd fra én centimeter og ned til en tredjedels millimeter. ESAs romfartøy, som er oppkalt etter 1900-tallsfysikeren Max Planck, var stort, med en diameter på 4,2 meter. I likhet med NASAs James Webb-romteleskop befant Planck seg ikke i bane rundt jorden, men i det andre Lagrange-punktet mellom solen og jorden, kjent som L2, som er ett av flere steder mellom jorden og solen der tyngdekraften utjevner seg. Her holdt Planck en konstant avstand fra jorden på omtrent en million kilometer - fire ganger lenger enn månen - på motsatt side av jorden fra solen. Det er et ideelt sted for et teleskop, fordi det er beskyttet mot sterke varmekilder og radiobølger og har uhindret utsikt over hele himmelen.

En ESA-kunstners inntrykk av Planck-teleskopet i verdensrommet

2001

Lanseringen av NASAs
etterfølgeren til COBE,
wilkinson
Mikrobølgeovn
Anisotropy Probe
(WMAP).

Sydpol-teleskopet

Det kraftigste bakkebaserte teleskopet som er dedikert til å observere CMB, befinner seg på et unikt sted

1 Primærspeilet
Dette store speilet har en diameter på rundt fem meter og gir teleskopet et høyoppløst bilde av CMB.
2 Mottaker
Etter å ha prellet av på ytterligere to speil, kommer mikrobølgene inn i teleskopets detektor her.
3 CMB
Dette spenner over hele himmelen, som vist på dette kartet laget av NASAs romteleskop WMAP.
4 CMB-svingninger
Det er denne finskalastrukturen i CMB som South Pole Telescope hovedsakelig er designet for å studere.
5 Amundsen-Scott-stasjonen på Sydpolen
Denne amerikanske forskningsstasjonen ligger nøyaktig på jordens geografiske sydpol.
6 Stor høyde
Teleskopet står i 2835 meters høyde, der luften er tynn og tørr.
7 Teleskopets montering
Teleskopmonteringen kan dreies slik at speilet kan observeres fra et hvilket som helst punkt på himmelen.

2005

Arcminute
Microkelvin Imager,
et CMB-observatorium
som ligger i nærheten av
Cambridge i Storbritannia,
ble satt i drift.

2009

ESAs Planck-teleskop
teleskop ankom
til L2 for å fortsette
CMB-observasjoner
der WMAP
sluttet.

2011

2018

Den første store
undersøkelsen av
Sydpolen
Teleskopet ble
fullført.

De endelige resultatene
fra Planck,
som sluttet å
innsamling av data
i 2013, ble
publisert.

© Alamy / Getty / Illustrasjon av Nicholas Forder / NASA / ESA

miljø

Kraterfettere

Omtrent 40 mil utenfor kysten av Vest-Afrika ligger et undervannskrater som kan ha blitt skapt samtidig med at den dino-drepende asteroiden landet på jorden. Det er kjent som Nadir-krateret, og dette åtte kilometer brede geologiske objektet ligger under 300 meter sediment på havbunnen. Oppdagelsen ble gjort av forskere fra Heriot-Watt University i Skottland, som undersøkte geologien utenfor kysten av Guinea. "Disse undersøkelsene er som en slags ultralyd av jorden. Jeg har sikkert brukt de siste 20 årene på å tolke dem, men jeg har aldri sett noe lignende", sa dr. Uisdean Nicholson den gang. Etter å ha studert fossile fragmenter daterte forskerne nedslaget til for rundt 66 millioner år siden. I likhet med sin dino-drepende fetter antas også denne asteroiden å ha skapt en enorm tsunamibølge som var rundt 1000 meter høy. Meteoritten som skapte krateret, kan ha vært et stykke som løsnet fra hoveddelen av Chicxulub-asteroiden og landet flere tusen kilometer fra Mexicogolfen - men det kan også ha vært et annet separat nedslag.

"Det er ikke sikkert at asteroiden
var alene skyld i dinosaurenes
dinosaurenes undergang"

Chicxulub-asteroiden kan ha hatt en venn
en venn som traff jorden på samme tid

Et snitt av den fem centimeter tykke
tykke K-T-grensen i Spania

av skogbranner, støvskyer og mørke - en perfekt storm for dinosaurenes undergang. Til og med vinkelen asteroiden traff jordens atmosfære i, bidro til at dinosaurene ble utryddet. I 2010 avslørte forskere fra Imperial College London at vinkelen asteroiden traff jorden i, var rundt 60 grader over horisonten. Dette var "det verste scenariet for dødeligheten ved sammenstøtet, fordi det førte til at mer farlig rusk kom opp i den øvre atmosfæren og ble spredt over alt", sa hovedforskeren, professor Gareth Collins.
Det utkastede rusk og støv utløste det som ofte omtales som en "nedslagsvinter". Ved å blokkere sollyset kastet nedfallsmassene verden ut i mørket, og i samme slengen sultet verdens planter. Uten evne til fotosyntese visnet planteartene bort, noe som førte til at dyrene nederst i den globale næringskjeden mistet matforsyningen, og en dominoeffekt som til slutt utslettet mesteparten av livet på jorden.
I tillegg til å kaste skogene ut i et støvete mørke, forgiftet asteroidenedslaget også jordens vannveier. Etter at en global tsunami skyllet over verdenshavene, forsuret svovelet som ble sluppet ut i atmosfæren etter nedslaget, verdenshavene. Forskning har vist at pH-verdien i overflatevannet falt med 0,25 enheter i løpet av 1000 år etter nedslaget. I samme tidsrom ble fotosyntesen hos vannlevende organismer halvert. Det tok rundt 40 000 år før havets pH-nivå var tilbake til det normale.
Det er imidlertid ikke sikkert at asteroiden alene hadde skylden for dinosaurenes undergang. Lenge før jorden ble rystet av asteroiden, opplevde den en periode med klimaendringer som følge av voldsom vulkansk aktivitet i Deccan Traps i det som i dag er India. Rundt 300 000 år før Chicxulub-nedslaget hadde Deccan Traps sluppet ut rundt 10,4 billioner tonn karbondioksid og rundt 9,3 billioner tonn svovel i atmosfæren. Forskere har spekulert i om disse vulkanske utslippene og nedslagsvinteren forårsaket av Chicxulub-asteroiden kan ha vært den perfekte cocktailen av kaos som drev dinosaurene til utryddelse.

Det har vært fem tilfeller av masseutryddelse

eksklusivt for abonnenter

Les mer om enorme asteroidenedslag i utgave 122 via vårt digitale arkiv

skann her

De fleste steiner som er mindre enn 25 meter, brenner opp når de kommer inn i jordens atmosfære

Igangsetting av en slagkraftig vinter

Hvordan en asteroide som traff jorden forårsaket at utallige dyr omkom

1 Første kollisjon
I løpet av 20 sekunder etter sammenstøtet smalt asteroiden opptil 20 km inn i jordskorpen. Kollisjonen satte fyr på alt som befant seg innenfor en radius på 160 mil, og slynget ut en sky av smeltet materiale på rundt 25 billioner tonn. Noen av de mindre bitene av smeltet ejekta, såkalte kuler, ble skutt 40 kilometer opp i luften før de styrtet tilbake til jordoverflaten.

2 Utslipp
I løpet av de første fem minuttene etter sammenstøtet ble det sluppet ut finpartikulært materiale i atmosfæren. Den besto av rundt 75 prosent støv, 24 prosent svovel og én prosent sot. I tillegg ble det sluppet ut flere hundre milliarder tonn karbondioksid, svoveldioksid og vanndamp fra den fordampede steinen.

"Det utkastede rusk og støv
utløste det som ofte omtales
refereres til som en nedslagsvinter"

3 Mørketid og branner
Støvet og gassen fungerte som et smogteppe som hindret sollyset i å nå jordoverflaten. Det anslås at støvet ble værende i atmosfæren i 15 år, noe som bidro til at den globale temperaturen falt med 15 grader Celsius. Hver kule som ble slynget ut, fungerte også som en liten fakkel og tente opp skogbranner i rundt 70 prosent av verdens skoger.

4 Døden
Mens dinosaurene i nærheten av nedslaget med sikkerhet ble drept umiddelbart, døde de lenger unna sannsynligvis av sult. Det anslås at det globale strømbruddet stanset fotosyntesen i rundt to år - nok tid til å utrydde ikke bare plantearter, men også dyrene som spiste dem. Som en konsekvens møtte rovdyrene som levde av disse planteeterne samme skjebne.

© Getty / Shutterstock / Illustrasjoner av Nicholas Forder

Løfter lokket på Antarktis

Hvordan var det kaldeste kontinentet uten is?

ord scott Dutfield

ntarctica har ikke alltid vært en kald ørken. I rundt 100 millioner år var det sørligste kontinentet dekket av frodige regnskoger, og dinosaurene streifet omkring. I likhet med alle andre kontinenter ligger landmassen i Antarktis på en av de syv store platene i jordskorpen. Varmen som genereres av jordens kjerne, får disse platene til å bevege seg sakte rundt kloden med en hastighet på rundt 1,5 centimeter i året. I løpet av jordens mer enn 4 milliarder år lange historie har kontinentene hatt ulik orientering. For rundt 200 millioner år siden lå Antarktis langt fra Sydpolen og nær ekvator, skulder ved skulder med Afrika, Sør-Amerika og Australia. Disse kontinentene dannet en gigantisk landmasse kjent som Gondwanaland. Uten en eneste isbit i sikte var Antarktis et varmt, regnskogkledd kontinent som lignet mer på dagens New Zealand.
For mellom 90 og 83 millioner år siden nådde Antarktis sin nåværende plassering ved Sydpolen. På et tidspunkt da jorden opplevde sitt varmeste klima i historien, var overflatetemperaturen i Antarktis rundt 12 grader Celsius. Dette gjorde det mulig å opprettholde sumpskoger på kontinentet, spesielt i Vest-Antarktis, rundt 60 mil fra Sydpolen. I tillegg til frodig løvverk holdt kaldblodige reptiler som ankylosaurus og mosasaurer til i Antarktis frem til for rundt 34 millioner år siden, da kontinentet ble innhyllet i et isdekke. Skogene ble byttet ut med isbreer og dinosaurene med forhistoriske pingviner, og det tok bare litt over 200 000 år før Antarktis frøs til is, og den globale temperaturen falt med opptil fire grader Celsius. Havnivået sank også med 40 meter etter hvert som vannet ble frosset inn i det islaget som dekker Sydpolen i dag.

Full av innsjøer

Antarktis var en gang
en del av et superkontinent

Pangaea

laurasia og
gondwana

moderne
verden

Et kart over de mange subglasiale
innsjøer under isen i Antarktis,
inkludert Vostoksjøen

Dypt under isen i Øst-Antarktis, rundt 3,5 kilometer fra overflaten, ligger en av de største subglasiale innsjøene på jorden. Den forhistoriske innsjøen, som er 150 km lang og 30 km bred, har vært dekket av kontinentets innlandsis i opptil 25 millioner år. Innsjøen, som har fått navnet Vostoksjøen, ble oppdaget under den russiske forskningsstasjonen Vostok på 1960-tallet. Det var imidlertid ikke før i 1993 at forskerne bekreftet tilstedeværelsen ved hjelp av målinger fra satellittbasert radar. I 2012 boret forskerne gjennom innlandsisen for å ta en kjerneprøve. I den fant de 3000 bakteriearter, hvorav noen er vanlige i fordøyelsessystemet til fisk og krepsdyr. Men Vostoksjøen er ikke den eneste vannmassen som er dekket av is. Det finnes 379 subglasiale innsjøer over hele Antarktis.

Antarktis er vertskap for mer enn 70 forskningsstasjoner, drevet av over 40 land

Forskerne gikk om bord på isbryteren
Polarstern til Amundsenhavet for å
studere Antarktis' fortid

Nyoppdaget elv

Forskere har gravd i kontinentet for å avsløre dets hemmeligheter, og nylig fant de en eldgammel elv tusenvis av meter under isen. I 2024 avdekket et internasjonalt forskerteam som arbeidet i Vest-Antarktis, en 900 kilometer lang vannvei som kan dateres tilbake til for mellom 44 og 34 millioner år siden. Oppdagelsen ble gjort ved å studere sandsteinsbergarter fra det punktet der den vestantarktiske innlandsisen møter havet, kalt Amundsen Sea Embayment. Sedimentene i steinen tilhører Transantarctic Mountains, en fjellkjede som deler innlandsisen og når en topp på 4897 meter over havet. Forskerne har antydet at elven sannsynligvis har ført prøvene til innlandsisen. Det ble også funnet organiske molekyler assosiert med ferskvannsbakterier som cyanobakterier i steinprøvene, noe som underbygger elvens eksistens.

Under isen

Selv om elven gir oss ledetråder om den forhistoriske topografien i Antarktis, er forskerne fortsatt ikke sikre på hvordan landet så ut for 34 millioner år siden

1 Nåtid
I dag ligger Vest-Antarktis for det meste under havoverflaten, og de transantarktiske fjellene dominerer landskapet. Bergartsprøver til 2024-studien ble samlet inn fra et borested ved Amundsen Sea Embayment, her markert med en rød prikk.

"Det tok litt over
200 000 år før
Antarktis frøs til is"

2 Teori én
I 2019 foreslo forskere at Vest-Antarktis i overgangen mellom eocen og oligocen for rundt 34 millioner år siden i stor grad besto av flatland opp til 500 meter over havet. Kystlinjen i denne modellen stemmer imidlertid ikke overens med det faktum at steinprøvene sannsynligvis ble avsatt i et delta eller en elvemunning, og at de derfor måtte befinne seg nærmere borestedet.

Vinden kan nå opp til 320 kilometer i timen i Antarktis

3 Teori to
Forskere ved Northwestern University foreslo i 2018 at størstedelen av landskapet i Vest-Antarktis var oversvømt. Tilstedeværelsen av en forhistorisk elv sår imidlertid tvil om denne teorien, ettersom vannveien ikke ville ha vært i stand til å frakte stein fra fjellene til innlandsisen.

4 Teori tre
En av de beste topografiske modellene for å forklare elvens tilstedeværelse ble foreslått i 2012. Denne modellen går ut på at det er utbredte flatland som forbinder fjordarmen med de transantarktiske fjellene. Dette skulle gjøre det mulig for elven å frakte steinprøvene fra fjellene til borestedet. Men i likhet med teori to må også den vestantarktiske kystlinjen ligge nærmere borestedet.

5 Teori fire
Studien fra 2012 foreslo også at topografien i Vest-Antarktis ville ligge mye høyere over havoverflaten, mellom 500 og 1000 meter, dersom erosjonshastigheten var lav. Denne modellen ville også støtte eksistensen av elven, og særlig at elvesystemets utspring stammer fra Kukri Hills i de transantarktiske fjellene.

© Getty / Alamy / Illustrasjoner av Adrian Mann

Hvordan Nord-Amerikas store innsjøer ble dannet

Verdens største ferskvannssystem består av fem enorme
sammenhengende innsjøer, gravd ut i jorden av isbreer

Du kan skjule Empire State Building i Lake Superior, uten antennen

e store innsjøene - Superior, Michigan, Huron, Erie og Ontario - er fem ferskvannsgiganter som dominerer det amerikanske landskapet og krysser den kanadiske grensen. Når du står ved bredden av dem, kan du tro at du ser ut mot havet. Disse enorme vannmassene har et samlet volum på 6 billiarder gallon. Det er mer enn en femtedel av verdens samlede ferskvann. Innsjøene forsyner mer enn 40 millioner mennesker med drikkevann, de er viktige skipsruter for mer enn 800 havgående fartøyer, som gir dem tilgang til kontinentets indre, og de opprettholder et rikt økosystem for fiske og landbruk.
De store sjøene dekker et område på 94 250 kvadratkilometer og fortjener navnet sitt. De strekker seg over åtte amerikanske delstater og to kanadiske provinser. Blant de fem innsjøene finner vi verdens største innsjø målt i areal, Lake Superior, og de største ferskvannssanddynene, som ligger langs bredden av Lake Michigan. Disse kalles Sleeping Bear Dunes og rager 137 meter over innsjøens overflate.
De store innsjøenes verdi er viktig for dyrelivet, nasjonaløkonomien og miljøet. De eksisterer bare fordi en million år med tektonisk aktivitet, istidens utskjæring og stigende temperaturer har formet dem til de imponerende geografiske trekkene vi ser i dag.

T

Lake Michigan er den eneste innsjøen i USA som i sin helhet

Lage innsjøer på tallerkener

Tektoniske plater er store deler av planetens ytre skorpe, kalt litosfæren. Under den intense varmen fra jordens kjerne beveger disse platene seg sakte og endrer formen på overflaten. Når to av disse platene trekkes fra hverandre, kan det oppstå store sprekker i jordskorpen, såkalte riftdaler. Over tid kan disse fylle seg med vann og bli til en innsjø. Platetektonikk kan også danne innsjøer ved at plater synker ned og danner bassenger som innsjøer kan dannes i, eller ved at plater skyves mot hverandre og skaper sprekker i jordskorpen.
Tektoniske plater kan være ansvarlige for dannelsen av store vannmasser, selv om det ikke er den eneste måten. mindre innsjøer kan for eksempel dannes når en del av en meandrerende elv blir avsnørt til en egen vannmasse.

Tektoniske plater kan forskyve seg og skape et stort basseng i landet som en innsjø kan danne seg i

De fem gigantene

Hvordan de store innsjøene sammenlignes

1 Lake Superior
406 meter dyp,
er avstanden fra innsjøens
innsjøens overflate til dens
dypeste punktet er omtrent
det samme som lengden
av fire fotballbaner.
2 Saint Mary's River
Denne elven forbinder
Superior og Huron via
soo Locks. Disse
slusene gjør det mulig for skip å
transportere jernmalm fra Lake
jernmalm fra Lake Superior
til stålverkene.
3 Huronsjøen
Dette er den nest
største innsjøen etter overflate
areal i systemet og
hjem til Manitoulin Island,
verdens største
ferskvannsøy.
4 Michigansjøen
Michigansjøen er forbundet
til Huronsjøen av det
fem kilometer brede Mackinac-stredet
Mackinacstredet, selv om de
fortsatt klassifiseres som to
separate vannmasser.
5 Lake Saint Clair
Omtales som den
den glemte innsjøen, er den bare
3.4 meter dyp og har ofte
ofte av algeoppblomstring.
6 Detroit-elven
Denne elven utgjør en del
av grensen mellom
uSA og Canada.
7 Eriesjøen
Med en dybde på 64 meter,
er dette den grunneste
av de store innsjøene. Den er
generelt den varmeste,
men fryser også til raskere
raskere enn de andre.
8 Niagarafossen
Denne fossen står på
UNESCOs verdensarvliste
og forbinder Erie med Ontario
til Ontario. Elven
driver hydroelektriske
vannkraftverk som forsyner USA
og Canada.
9 Ontario-sjøen
Denne innsjøen har det minste
overflateareal på 7 336
kvadratkilometer. Tre demninger
kontrollerer vannstrømmen nedstrøms
nedstrøms og inkluderer
sluser slik at båter har
tilgang fra Atlanterhavet.
10 Saint Lawrence-elven
Denne elven strekker seg over 744 miles og
elven forbinder de store
Innsjøene med havet.

Verdens største saltgruve ligger 500 meter under Huronsjøen

Ekstreme endringer

Mengden regn og snøfall har direkte innvirkning på vannmengden i innsjøene, og om våren vil alt smeltevann fra snøen renne ut i dem. I år med dramatisk reduksjon i vannmengden har det vært lite isdekke om vinteren. Når innsjøene fryser til, fungerer isen som et beskyttende lokk som hindrer vannet i å fordampe. Klimaendringene har ført til kraftigere værsvingninger. Varmere vær øker fordampningen, men har også ført til økt snøfall. I 2013 hadde Lake Michigan-Huron den laveste gjennomsnittlige vannstanden siden målingene begynte i 1918. Men i 2019 hadde Superior, Erie og Ontario alle rekordhøye nivåer. Selv om klimaendringene ikke følger en kontinuerlig trend i vannstanden, blir de sesongmessige svingningene mer ekstreme.

Den frosne overflaten av Lake Superior
skjuler vannet under

For å heve vannstanden i Superior med 2,5 centimeter, må man tilføre 1,8 milliarder kubikkmeter vann

Utskjæring av Lake Superior

Danner den største av alle innsjøer

for en milliard år siden
En gang lå det en vulkan i utbrudd der Lake Superior ligger i dag. I denne gamle sprekkdalen førte utbrudd til at vulkansk stein fylte sprekken. Da utbruddene opphørte, førte elvene med seg sand og tykke sedimenter som dekket lavastrømmene.

Arven etter Laurentide

Laurentid-isen var et enormt isdekke over Nord-Amerika som hadde et overflateareal på mer enn 8 millioner kvadratkilometer og noen steder var så tykt som 3000 meter. Dette enorme isdekket lå over området der de store innsjøene ligger i dag, under den pleistocene epoken, som begynte for rundt 2,6 millioner år siden og varte til for 11 700 år siden. Denne gigantiske isbreen, som ble dannet rundt begynnelsen av pleistocen, begynte å smelte for rundt 20 000 år siden da klimaet på jorden ble varmere. De siste delene av denne innlandsisen forsvant for mellom 6000 og 7000 år siden.
I løpet av den lange perioden den lå der, vandret den gradvis over det nordamerikanske kontinentet, og den enorme ismassen hadde en betydelig eroderende kraft som gjorde dalene under den dypere etter hvert som den malte og spjærte opp den subglasiale overflaten. Da breen til slutt smeltet, etterlot den seg masser av smeltevann og sedimenter som innlandsisen hadde samlet opp. Sedimentene som bygget seg opp rundt bassengene, hindret smeltevannet i å slippe ut, noe som førte til opphopning av vann og dannelse av innsjøer.

Laurentide var den
største innlandsisen i
den siste istidssyklusen

2 millioner til 10 000 år siden
Under den siste istiden dekket en massiv isbre landet over riften. Breen beveget seg sakte sørover og skar en fordypning i det bløtere sedimentære fjellet. Bergartene på hver side av forsenkningen var eldre, hardere bergarter som holdt sidene av bassenget strukturelt sikre.

I dag
Da isbreen smeltet, ble vannet fanget i bassenget nedenfor og fylte det til det som i dag er kjent som Lake Superior. Den store øya Isle Royale er en del av den vulkanske innsjøbunnen som strekker seg oppover over vannlinjen - en påminnelse om innsjøens vulkanske fortid.

© Alamy / Shutterstock / Illustrasjon av Adrian Mann

2 Sirkulasjon
Dypere vann i innsjøen blandes
sakte og grunt vann blandes
raskere. Vind og temperatur
temperatur påvirker også
hastigheten på vannsirkulasjonen.

Lake Superior

3 Overlegen opphold
Vannet forblir i Lake
Superior i 191 år før det
før det renner gjennom
til Huronsjøen.

5 Hvor lenge i Huron?
Vannets oppholdstid
i Huronsjøen er 22 år.

1 Vannområde
Vann strømmer inn i innsjøene
fra det omkringliggende
vannskillet. Dette er det området
landområdet der nedbøren
renner ut i innsjøen.

Lake Ontario har over 100 strender

4 Århundrets opphold
Vann som kommer inn i Lake
Michigan kan forbli i innsjøen
innsjøen i 99 år.

Et tilkoblet system

Følg vannets reise gjennom de store innsjøene mens det renner gjennom vannveiene

Lake Michigan

Huronsjøen

6 Stoppestedet Erie
Lake Erie har den
korteste vannretensjonstiden
tid, på 2,6 år.

Særegne snømønstre

Is og snø på bredden av
bredden av Lake Michigan

Om vinteren kan de som bor på øst- eller sørsiden av de store innsjøene oppleve våtere vær og mer snø enn de som bor på motsatt side. Årsaken er innsjø-effektsnø, et fenomen som innebærer at kald luft passerer over det relativt varme innsjøvannet. Den kalde luften tar opp fuktighet fra vannet og fører den med seg over innsjøen. Det er vanligst med vind fra vest og nordvest. Når luften når land på den andre siden, fører temperaturforskjellen fra varmere vann til kaldere land til at fuktigheten den fører med seg, kondenserer og fryser til snø. Denne snøen faller ned på bakken i store snøbyger, noe som fører til kraftig uvær i medvind. Lake Erie og Lake Michigan opplever dette fenomenet mest.

Ti prosent av USAs befolkning og 31 prosent av Canadas befolkning bor rundt innsjøenes nedbørsfelt

8 Ut av systemet
Den siste bevegelsen av vann
gjennom systemet er når det
forlater Ontario-sjøen og
reiser i St Lawrence-elven til
Lawrence-elven til Atlanterhavet.

Ontariosjøen

Eriesjøen

7 Utkjørselen fra Ontario
Før vannet forlater de store
Innsjøene, kan vannet sirkulere
gjennom Ontario i 6,5 år.

Livet ved innsjøen

Sjøneøyer, en invasiv art i de store innsjøene
Innsjøene, har et imponerende utvalg av tenner

1 Øyer
I de store innsjøene finnes det 35 000 øyer. Mer enn 30 000 av disse ligger i Huronsjøen. Noen dyr er endemiske for disse øyene, som for eksempel Lake Erie-vannnattergalen.
2 Sunkne skip
Det finnes anslagsvis 10 000 skipsvrak i De store sjøene. Mange av dem har blitt godt bevart av det kalde vannet og tiltrekker seg dykkere fra hele verden.
3 Massevis av fisk
Innsjøene er hjem til 250 forskjellige fiskearter. Fisket i De store sjøene gir rundt 75 000 arbeidsplasser, og Eriesjøen er den innsjøen som produserer mest fisk.
4 Naturlige filtre
40 arter av blåskjell har sitt hjem i innsjøene. Hver voksne quagga-musling filtrerer over én liter innsjøvann om dagen, noe som bidrar til å gjøre vannet klarere og forbedre økosystemene.
5 Aktive båter
Til enhver tid er det over 100 skip på sjøen. Disse inkluderer store kommersielle skip som følger handelsruter, samt fritidsbåter.

Invaderende innsjøer

De store innsjøene har et mangfoldig økosystem, med over 3500 arter som har sitt hjem her. Men blant disse lever 188 fisk, planter og andre arter som har kommet inn i innsjøene fra andre habitater rundt om i verden. Rundt 34 prosent av disse er klassifisert som invaderende arter, og de kan være skadelige for stedegne arter eller menneskers helse.
Noen av disse artene har kommet inn i økosystemet takket være menneskelig infrastruktur. Mennesker har bygget kanaler og sluser for å gi skipsfarten tilgang, men dette har også ført til at dyr som sjøneverten har kommet inn i innsjøene. Denne parasittfisken lever av blodet til andre fisk ved å hekte seg fast i dem med rader av små tenner, noe som fører til at mange dør. Tidligere dominerte sjøørret og sik i innsjøene, men sjønepretten har redusert antallet kraftig. Sjønebbøyene kom inn via Welland-kanalen, som er bygget mellom Ontario og Erie.
Andre invaderende arter, som rund kutling, kom fra ballastvann som ble sluppet ut i innsjøene fra havgående skip. Ballastvann er sjøvann som oppbevares i skip for å opprettholde stabiliteten. Den rundkutlingen, som opprinnelig kommer fra Det kaspiske hav og Svartehavet, har levd i innsjøene siden tidlig på 1990-tallet. Den formerer seg raskt og er en sterk konkurrent til de innfødte artene om maten.

Overlegen dem alle

Et stort skip på vei
over Lake Superior

Møt den mektigste av de store innsjøene. Lake Superior er den største innsjøen målt i areal og volum, og utgjør ti prosent av verdens samlede ferskvann. Dette tilsvarer det samlede volumet av alle de andre store innsjøene, pluss ytterligere tre innsjøer. Til tross for at den dekker det største området, er Lake Supersjøens nedbørfelt det minst befolkede av alle innsjøene på grunn av den dårlige jordkvaliteten for jordbruk og de turbulente værforholdene i området. På grunn av de mange fatale stormene i området ligger det rundt 350 skipsvrak på bunnen av de kalde dypene. Den relative mangelen på forurensning og de store vannmengdene gjør imidlertid at Lake Superior også har en overlegen helse. Kystområdene består av tette skoger og nasjonalparker, i motsetning til byene som ligger langs store deler av kystlinjene til de andre innsjøene. Vannet i Lake Superior er det reneste av alle innsjøene, og den har et større utvalg av fiskearter, fra innsjøørret til sik og walleye.

© Alamy / Shutterstock

1 Avrenning av næringsstoffer
Jordbruksarealer og urbant avfall
avfall frigjør nitrogen og
fosfor ut i en innsjø.

Hva er algeoppblomstring?

4 Råtnende alger
En økning i antall levende alger
alger fører snart til en økning
av råtnende alger.

Når algebestander i vannforekomster vokser raskt, skaper det problemer for miljøet, dyrelivet og mennesker

5 Vannplanter
Alger blokkerer sollyset
fra å nå ned til
dypet, noe som fører til at planter
dør fordi de ikke kan
fotosyntese.

alger er enkle, fotosyntetiserende vannlevende organismer. Fotosyntesen innebærer at sollys brukes til å omdanne karbondioksid og vann til energi for å leve. Mange algearter er encellede organismer, og noen lever i kolonier. I naturlige bestander er alger en viktig del av akvatiske økosystemer, der de bidrar med livsviktig oksygen til vannet og fungerer som matkilde for mange dyr.
Men under visse omstendigheter kan dette balanserte økosystemet forvandles til en koloniovertakelse - alt som skal til, er en ubalanse i næringstilførselen. Når algene får for mye næring, vokser koloniene deres over seg og begynner å dominere vannoverflatene. Dette kalles en algeoppblomstring og kan bli synlig som røde, grønne, blå og brune flekker i vannet. I tillegg til å endre gassnivåene og hindre sollyset i å komme ned i vannet på grunn av den raske veksten, kan algeoppblomstringen også forurense vannforsyninger og sjømat med algegifter, noe som gjør oss syke. Algetoksiner er ofte også varmestabile, slik at koking av vann eller tilberedning av sjømat ikke kan nøytralisere dem. Ikke alle algeoppblomstringer er imidlertid skadelige. Noen alger frigjør ikke giftstoffer, men misfarger likevel vannet og gir maten en ubehagelig smak.

Algeoppblomstring kan tette gjellene på fisk

Avrenning fra landbruket inneholder ofte høye nivåer
av fosfor, som brukes i kunstgjødsel

Bak blomsten

Hva er det som gjør at algenivåene blir så høye at de er giftige for planter, dyr og mennesker? En av de viktigste årsakene er overbelastning av næringsstoffer. Næringsstoffer som nitrogen og fosfor er de største synderne, og de kommer inn i vannmassene fra gårdene med avrenningsvannet. Næringsstoffer i kloakk og industriavfall har en lignende effekt. Gunstige forhold for algearter øker veksten, for eksempel varmere vann som følge av klimaendringene, økt sollys som fremmer algenes fotosyntese og lave vindhastigheter i lange perioder, slik at overflatevannet ikke forstyrres. Under roligere forhold kan algene danne seg og flyte opp til overflaten for å samle seg i tykke lag.

Satellitter og sensorer på havbunnen samarbeider for å forutsi skadelige algeoppblomstringer

Forstå eutrofiering

Denne tilstanden av algeoppblomstring er forårsaket av avrenning av næringsstoffer

2 Algeoppblomstring
Tilførselen av næringsstoffer
får alger til å vokse raskt
på overflaten.

7 Sollys
Sollys kan bare øke
veksten av planter på overflaten
overflaten på grunn av overdreven
dekning av alger.

3 Belastet dyreliv
Fisk og andre vannlevende
bestander reduseres på grunn av
på grunn av opphopningen av giftstoffer
som frigjøres av algene.

6 Råtnende planter
Planter og alger bruker for mye oksygen
oksygen i forråtnelsesprosessen,
forårsaker hypoksiske forhold som er
uegnet for mange livsformer.

Algeoppblomstring kalles noen ganger
kalt rødt tidevann

Trippel trussel

Det finnes en rekke ulike typer algeoppblomstringer, men det er tre hovedtyper av alger som er de mest skadelige - cyanobakterier, dinoflagellater og kiselalger. Cyanobakterier er kjent som blågrønnalger og kan vokse i ferskvann og saltvann. Til tross for at de er en type bakterier, regnes de gjengrodde massene likevel som algeoppblomstringer. Blågrønnalger finnes naturlig i lave nivåer i innsjøer og andre vannforekomster, men de kan danne oppblomstringer som er giftige for dyreliv, husdyr og mennesker. Dinoflagellater og kiselalger er typer mikroalger som for det meste vokser i saltvann. Disse gjør vannet brunt eller rødt.

Dinoflagellater har to hårlignende
hårlignende forlengelser, kalt flageller,
som gjør dem mer mobile

© Shutterstock / Alamy / Getty

Verdens merkeligste øyer

Reis over hele kloden med oss for å oppdage unike og
vakre land spredt over hav og vannveier

Grønland er verdens største øy, med et areal på 836 331 kvadratkilometer

Det snurrende "øyet

Miyake-jima er en del av Izu-øyene,
rundt 110 mil sør for Tokyo

I det argentinske Paraná-deltaet ligger en merkelig flytende øy som kalles El Ojo, som betyr "øyet". Den sirkelformede øya, som er rundt 120 meter i diameter, ser ut til å flyte på krystallklart vann og bevege seg uavhengig av omgivelsene. Øya, som nesten utelukkende består av plantemateriale, ser ut til å rotere med urviseren, noe forskerne mener skyldes en strøm som sirkler rundt vannmassene den flyter på. Mens den roterer, skraper øya langs de omkringliggende breddene og eroderer dem til en nesten perfekt sirkel. Vannet som omslutter den flytende skiven, er uvanlig kaldt, og årsaken til dette er fortsatt et mysterium. Satellittbilder av øya viser at den har eksistert i minst 20 år. Den ble imidlertid ikke oppdaget før i 2016, da den kjente filmskaperen Sergio Neuspiller reiste til området i forbindelse med research til en dokumentarfilm om deltaet.

Gassmasker kreves

Juli 2018

April 2019

Juli 2020

© Google Earth

August 2021

Juli 2022

April 2023

Når du setter foten på Miyake-jima i Japan, kan det hende du kjenner en eim av svovel. Den skyldige bak denne stanken er den konisk formede stratovulkanen i hjertet av øya, kalt Mount Ōyama, som avgir mellom 10 000 og 20 000 tonn svovel hver dag. Vulkanen ble dannet etter et stort utbrudd for rundt 2500 år siden, som etterlot seg en åtte kilometer bred øy. Til tross for de skadelige gassene bor det rundt 3000 mennesker på Miyake-jima. Mange bærer imidlertid alltid med seg gassmasker i tilfelle stanken skulle bli for sterk. I 2000 hadde Miyake-jima et utbrudd som spydde ut rundt 42 000 tonn svoveldioksid om dagen. Dette tvang innbyggerne til å evakuere øya i fem år, og de vendte først tilbake i 2005, da den giftige gassen hadde stabilisert seg på et trygt nivå. Utbruddet etterlot seg også et enormt krater på 1500 meter som ble den nye munningen av fjellet.

Paradis for endemiske arter

Det finnes rundt 670 00 øyer i verden

I Det indiske hav, rundt 20 mil fra kysten av det sørvestlige Jemen, ligger en øygruppe bestående av fire øyer og to steinete holmer i forlengelsen av Afrikas horn. Den største av øyene heter Sokotra, også kjent som "Arabias juvel". Sokotra er kjent for sitt unike landskap, som strekker seg over 1 400 kvadratkilometer, og sine endemiske, ville innbyggere. Det meste av øyas indre består av fjell, dype daler, store kalksteinsgrotter og sandstrender. Det finnes 825 arter på øygruppen, og noen av dem er ganske særegne, blant annet drageblodtreet. Grenene på disse paraplyformede trærne ser ut som røtter som vokser feil vei, og saften fra treet er rød og har blitt brukt til å lage fargestoffer og medisiner. Øya er også et fristed for nesten 700 arter som ikke finnes noe annet sted i verden, deriblant 90 prosent av øyas reptilarter - som bare finnes på Sokotra - inkludert den sokotranske kameleonen.

Rundt 37 prosent av
Sokotras planteliv finnes bare
finnes bare på øya

Under toppen

Hva ligger under denne holmen i Stillehavet?

1 Det tapte revet
Rundt foten av Ball's
Pyramid ligger et tapt korallrev, et "fossilt rev
rundt 30 til 50 meter dypt.

3 Bergart
Havbunken består av
lag av basaltbergarter som ble
kastet ut av en gammel vulkan.

5 Canyon
Lord Howe Island
og Ball's Pyramid
er atskilt av en
500 meter dyp kløft.

4 Undervannshylle
Balls pyramide ligger på en steinete undersjøisk
sokkel som er rundt 12 miles lang fra nord til sør
fra nord til sør og rundt 10 kilometer bred.

Står rakrygget

Ball's Pyramid, som stikker 551 meter rett opp fra Stillehavet, er verdens høyeste havbunke - en isolert søyle av steinlag. Selv om den kan se ut som det perfekte stedet for en Bond-skurk å bygge sitt skjulested, ble Ball's Pyramid dannet av millioner av år med bølgeerosjon. Den steinete skjæret var en gang en del av en eldgammel skjoldvulkan - en type vulkan som frigjør lava med lav viskositet som brer seg ut og avkjøles til en bred skjoldform. Ball's Pyramid er alt som er igjen av de stablede lagene med fast lava som ble dannet i utløpet av vulkanen for rundt 6,4 millioner år siden, sammen med Lord Howe Island, som ligger 14 kilometer unna.
Selv om det ikke bor noen mennesker på holmen, holder mange fiskearter til ved kysten, blant annet en svært sjelden sjøsnegl som kalles spansk danser. Det er også hjemsted for det utrydningstruede insektet Lord Howe Island stick insect, eller "landhummer". Dette insektet ble en gang antatt å være utryddet, men ble gjenoppdaget på Ball's Pyramid i 2001.

2 Nedsenket platå
Balls pyramide ligger på et
undersjøisk platå kalt Lord
Howe Rise, som strekker seg
rundt 300 mil fra Ny
Caledonia til New Zealand.

Ball's Pyramid skjærer
gjennom vannet på
1 100 meter lang

Norge har flere øyer enn noe annet land i verden

Balls pyramide ble oppdaget i 1788 av den britiske marineoffiseren Henry Lidgbird Ball

April 2013

September 2016

Laget av mennesker

Dannelsen og forsvinningen
av øya Zalzala Koh

November 2016

Øya som forsvant

I 2013 ble Pakistan rammet av et ødeleggende jordskjelv med en styrke på 7,7, som drepte hundrevis av mennesker og ødela rundt 21 000 hjem. I tillegg til ødeleggelsene på land etterlot jordskjelvet seg en øy utenfor kysten av Gwadar, som ble kjent som Zalzala Koh. Den 20 meter høye og 90 meter brede øya ble skapt da jordskjelvet utløste en gjørmevulkan under vann. Det finnes flere gjørmevulkaner langs Pakistans kystlinje - et biprodukt av at den arabiske tektoniske platen synker ned under den eurasiske platen. Når platene glir over hverandre, blir vann og gass fanget i leirrike sedimenter. Over tid bygger trykket seg opp. Når trykket når et vippepunkt, kommer det til utbrudd, og sedimentene presses ut i voldsomme utbrudd. Zalzala Koh lå som en leirhaug omgitt av bølgene i Det arabiske hav, og det tok bare rundt tre år før den ble erodert. Men en dag kan øya kanskje komme tilbake. I 2019 oppdaget NASAs jordobservasjonssatellitt Landsat 8 tegn på sedimenter som sirkler rundt der øya en gang lå.

1 Perlen i Qatar
Perleøya er en enorm menneskeskapt øy i Doha i Qatar. Den 5,4 kvadratkilometer store landmassen ble skapt ved hjelp av et dypt kanalsystem som mudret vann ut i Persiabukten. I dag bor det rundt 52 000 mennesker på øya.
2 Japans uhyggelige øy
Hashima har fått kallenavnet "Gunkanjima", som betyr "Slagskipøya", og er en japansk øy som ser ut som et flytende spøkelsesskip. Etter at det ble oppdaget kull på øya i 1810, gjennomgikk den lille øya en rask urbanisering frem til slutten av 1900-tallet, da gruvene ble stengt og øya ble forlatt.
3 Fort Boyard
I motsetning til de andre øyene ble Fort Boyard bygget på en klippebanke i 1857. Den 20 meter høye festningsøya utenfor Frankrikes vestkyst skulle huse 250 soldater som skulle beskytte det nærliggende Arsenal de Rochefort mot angrep.
4 Å leve på siv
Uros-øyene flyter på overflaten av Titicacasjøen, rundt 3810 meter over havet i Andesfjellene. De rundt 120 øyene er laget av totorarøtter og siv, og huser et samfunn på rundt 1 300 mennesker.
5 Deponi utenfor land
Maldivene er en hel søppeløy, Thilafushi, som består utelukkende av søppel og avfall. Den kunstige øya ble bygget på 1990-tallet for å håndtere Maldivenes økende avfallsmengde.

© Illustrasjon av Adrian Mann / Shutterstock / Alamy / Joshua Stevensrobert Simmon; Jesse Allen;U.S. Geological Survey;NASA EO-1-teamet

Tilfluktssted for dyr

Oppdag steder der dyrene
dominerer landskapet

Watership Down

Ōkunoshima er en liten holme utenfor kysten av Hiroshima i Japan, med en omkrets på bare 1,5 kilometer. Men på holmen lever det rundt 900 villkaniner. Med få naturlige fiender har kaninene klart å blomstre på øya. Hvordan disse pelsballene havnet på øya, er fortsatt uvisst Ōkunoshima. Mange spekulerer i om kaninene kan stamme fra forsøkspersonene i et kjemisk våpenprogram som den japanske regjeringen gjennomførte rundt 1929. Andre har antydet at det kan ha vært et britisk par som slapp kaniner ut på øya i 1971.

Kaninene på Ōkunoshima er avhengige av mat
turister bringer til øya for å overleve

Aoshima i Japan er hjem til over 200 villkatter

Unge krabber tilbringer de første tre årene
av livet med å modnes i øyskogen
før de kommer ut som voksne krabber

Ser rødt

Når regntiden setter inn og det første regnet faller på Christmas Island i Australia, begynner øyas skoger, veier og strender å oversvømmes av et hav av røde krabber. Hvert år kommer millioner av voksne røde krabber ut av skogene for å foreta en pilegrimsvandring mot vannet. Først er det hannkrabbene som leder an mot stranden, og underveis får de selskap av hunner. Når krabbene møtes på stranden, parer de seg. Hannene vender deretter tilbake til skogen, mens hunnene blir værende i rundt to uker for å gyte rundt 100 000 egg i huler i strandkanten. Etter klekking bruker krabbelarvene en måned på å utvikle seg til bittesmå krepsdyr før de drar ut i skogen for å bli voksne, og syklusen gjentar seg.

Hvert år strømmer rundt 100 000 turister til Ōkunoshima for å se kaninene

På grunn av isolasjonen på øya,
er den gylne lansehodeviperen
blant Brasils mest kritisk
utrydningstruede artene

Apekoloni

Når du seiler forbi Morgan Island i South Carolina, vil du sannsynligvis få øye på en av de mer enn 4000 ville rhesusapene som bor der. Rundt 1400 aper ble opprinnelig satt ut på øya i 1979 av La Parguera-anlegget til Caribbean Primate Research Center. Apekolonien er en del av et "selvforsynt avlsprogram" for å produsere aper til dyreforsøk. Mellom 400 og 600 aper hentes fra øya hvert år til forskning som utføres av National Institute of Allergy and Infectious Diseases. Publikum kan ikke besøke øya, men kan ta omvisninger med båt.

Den gjennomsnittlige levetiden til en rhesusape er rundt fire år

Dødelig domene

Rundt 90 kilometer fra Brasils São Paulo-kyst ligger Ilha de Queimada Grande, bedre kjent som Snake Island. Øya er hjemsted for en av de giftigste slangene i verden, den gylne lansehodeormen. Et enkelt bitt fra en av disse slangene med gaffeltunge inneholder nok gift til å drepe en person på under en time. På den 106 hektar store øya finnes det opptil 4000 hoggormer som jakter på trekkfugler som gjør den livsfarlige feilen å lande på øya for å hvile ut. Til tross for hva legendene forteller, ble ikke slangene brakt til øya av pirater som var ute etter å beskytte en skjult skatt. Slangene levde her før havnivåstigningen skapte Ilha de Queimada Grande for rundt 11 000 år siden.

Hestehalvmåne

Sable Island-hestene er korte og
staute, rundt 1,4 meter høye

I løpet av de siste 250 årene har hundrevis av villhester hatt sitt hjem på en halvmåneformet øy i Canada. I dag regner man med at det bor rundt 490 hester på Sable Island. De første hestene ble brakt til øya på begynnelsen av 1700-tallet av Boston-presten Andrew Le Mercier, som mente at de ville være til hjelp for folk som led skipbrudd på øya. Den lille hestebestanden har vært formelt beskyttet mot menneskelig innblanding siden 1961 i henhold til Sable Island Regulations of the Canada Shipping Act. Selve øya ble etablert som nasjonalpark i 2013.

historie

Ord Scott Dutfield

På oppdagelsesferd i

Titanic

I 1986 ble det satt opp en plakett på Titanic som dokumenterte funnet, med en oppfordring om å la vraket ligge uforstyrret

n 10. april 1912 satte RMS Titanic seil fra Southampton i England og la ut på sin jomfrutur over Atlanterhavet med hevet korps og blåst i hornet. Med mer enn 2240 mennesker om bord hadde det luksuriøse passasjerskipet Amerika i sikte, og de ombordværende var spente på å se glitter og glamour i New York City. Flertallet av passasjerene kom imidlertid aldri til å sette sine føtter i Big Apple, etter at et drivende isfjell uventet spiddet skipet etter fire dager til sjøs. Skipet som var blitt omtalt som "usenkbart", var faktisk synkeferdig, og over 1500 passasjerer og besetningsmedlemmer mistet livet.
Forliset av det synkefrie skipet er fortsatt en av de mest omtalte hendelsene i moderne historie - en hendelse som har inspirert til en rekke dokumentarfilmer, som det undervises om i skolepensum, og som danner bakteppet for en av verdens mest elskede kjærlighetshistorier på film. De fleste kjenner historien, men i over 70 år etter forliset var det én ting ved Titanic som ingen kunne sette fingeren på: Hvor var det egentlig Titanic sank? Et sted på bunnen av Atlanterhavet lå det et vrak som ventet på å bli oppdaget. Nødsignaler fra mannskapet da isfjellene traff skipet, sammen med navigasjonsdata, var de eneste ledetrådene Titanic-jegerne hadde til hvor i havet vraket kunne skjule seg.
Det ble gjort mange forsøk på å finne det legendariske passasjerskipet, og det første ble utført i 1953 av det Southampton-baserte selskapet Risdon Beazley Ltd. Ved hjelp av en relativt ny teknologi fra krigens dager, sonar, ble

Tre hunder overlevde Titanics forlis

Å finne restene av
restene av denne
ikoniske passasjerskipet på
på havbunnen var
ingen enkel oppgave, men
etter mer enn
syv tiår
ble vraket
åpenbarte det seg

© Science Photo Library

En kjele fra vraket av
Titanic på Atlanterhavets
sør for Newfoundland

selskapet detonerte undervannssprengstoff i nærheten av det antatte forlisstedet for å kartlegge ekkobølgene som ville prelle av på vraket. Dessverre mislyktes planen, og Titanic forble på frifot.
På begynnelsen av 1980-tallet gjorde den texanske oljemannen Jack Grimm flere forsøk på å finne det forsvunne skipet ved hjelp av sonarteknologi. I likhet med Beazley fant Grimm aldri vraket. Skjebnen ville det imidlertid slik at "SeaMARC"-ekkoloddet han brukte i sitt første forsøk, passerte over vraket, men klarte ikke å oppdage det. Et år etter denne mislykkede ferden kom Grimms siste sonar, "Deep Tow", nærmere enn 1,5 nautiske mil fra Titanic, men heller ikke denne gangen ble det oppdaget.
Etter 73 år på havets bunn gjorde et team ledet av den amerikanske oseanografen Dr. Robert Ballard sitt livs oppdagelse. Med hjelp fra Woods Hole Oceanographic Institution (WHOI) og Jean-Louis Michel fra Institut Français de Recherche pour l'Exploitation de la Mer (Ifremer) oppdaget Ballard de rustne restene av Titanic rundt 350 nautiske mil utenfor kysten av Newfoundland i Canada, på rundt 3800 meters dyp.
I utgangspunktet hadde Ballards Atlanterhavsekspedisjon et annet mål. I samarbeid med den amerikanske marinen fikk Ballard og forskerteamet hans i oppdrag å undersøke vrakene av to atomubåter - USS Thresher og USS Scorpion - som sank under den kalde krigen. Med økonomisk støtte fra marinen fikk Ballard lov til å bruke all fritid og gjenværende ressurser til å forsøke å finne Titanic. "Marinen hadde aldri forventet at jeg skulle finne Titanic, så da det skjedde, ble de veldig nervøse på grunn av

Titanic mottok seks isvarsler før kollisjonen

Skipsvrakjegere

Møt de nedsenkbare oppdagelsesreisende
som fikk de første glimtene
av restene av Titanic

Argo
Argo er oppkalt etter et mytisk gresk fartøy som fraktet Jason på hans søken etter det gylne skinn, og var WHOIs undersøkelsesutstyr da Titanic ble funnet. Den ubemannede undervannsfarkosten hadde kameraer og sonar om bord, og kunne operere 24 timer i døgnet og gå ned til 6000 meters dyp.

Alvin
Etter at Titanic var funnet, ble dykkerfartøyet Alvin brukt til å frakte forskere til vraket, slik at de kunne komme på nært hold. Alvin kunne ta to forskere med på en åtte timer lang reise til vraket. Med to robotarmer kunne Alvin også ta prøver fra det sunkne skipet.

Jason Junior (JJ)
En prototyp av en fjernstyrt farkost ble sendt ned til vraket for en nærmere inspeksjon. JJ var lillebroren til Argo, og var festet til Alvin via en 91 meter lang kabel. JJ kunne gå inn i og undersøke Titanics indre mens den ble styrt fra Alvin.

En del av Titanics skrog, kjent som
"Big Piece", utstilt på Titanic Artifact
Utstillingen i California Science Center

Å heve den "store biten

Med hjelp fra Ifremer gikk en ekspedisjon ledet av RMS Titanic Inc. i 1996 ned til vraket for å hente opp en del av skipsskroget, som nå er kjent som "Big Piece". Med en vekt på 14 000 kilo og en bredde på åtte meter var det ingen enkel oppgave å få stålplaten opp fra havbunnen. Forskerne brukte en undervannsfarkost kalt Nautile og en haug med flyteposer for å løfte den opp til overflaten. Det tok dem imidlertid to forsøk over to år. I det første forsøket festet de flyteposene til platen. Den steg opp mot overflaten en kort stund før posene sprakk, og Big Piece falt tilbake til havbunnen. I 1998 ble det gjort et nytt forsøk på å løfte den opp av vannet for å hente den opp igjen.

Til tross for at Titanic kunne frakte opptil 64 livbåter, forlot skipet Southampton med bare 20

Det siste hvilestedet

Følg Titanics ferd til havets bunn fra Southampton til det skjebnesvangre møtet med isfjellene

3 Stopp i Irland
Rundt kl. 11.30 den 11. april ankom
Titanic ankom Queenstown
Harbour, County Cork, Irland,
med avgang rundt kl. 13.55.

april maksimal isgrense

april ekstrem isfjellgrense

1 Setter seil
Rundt klokken 12:00 GMT den
10. april kastet Titanic loss fra
av fra LSWR-dokken i
Southampton, med kurs
mot Frankrike.

5 Kollisjon med isfjell
Rundt kl. 23.40 den
14. april punkterte et isfjell
punkterte skipets
fartøyets baug.

6 Synker
Klokken 02.20 den 15. april
begynte Titanic å
å gli under
vannoverflaten.

4 Atlanterhavsoverfarten
Titanic reiste
over 3000 kilometer av
Atlanterhavet i løpet av
sin jomfrutur.

2 Stopp i Frankrike
Titanic kastet anker i
anker i Cherbourg
Havn rundt klokken 18:20
før det satte kursen mot Irland
rundt kl. 20.10.

Dr. Robert Ballard på Titanic Belfast
museum under et forsøk på å kjøpe en samling
av 5500 gjenstander fra vraket
og bringe dem til Belfast

7 Bryter opp
Rundt 16 000 tonn
tonn vann
flommet inn i baugen på
skipet, noe som førte til at det
til å dele seg i to.

8 I to deler
En gang i to halvdeler falt baugen
av skipet falt ned på havbunnen
havbunnen først, før akterskipet
akterenden sakte fulgte etter.

9 Havbunnen
Det tok rundt 27 minutter
minutter for baugen
nådde havbunnen.

© Getty / Alamy

Et par barnesko
par sko ble
reddet fra
vraket
og stilt ut på
utstilt på
et maritimt
museum
i Canada

En av purserens vesker, med
med smykkeinnholdet, hentet
fra vraket av Titanic

3 Bue
Ballard oppdaget den
største delen av
vraket som er igjen,
skipets baug, som strekker seg
spenner over 140 meter,
før han sendte
undervannsfarkoster for å utforske
resten av skipet.

9 Kapstaner i bronse
Ved hjelp av
dampdrevne
vinsjer ble ankere
ble hevet og senket
senket ved hjelp av tau
viklet rundt
disse spilene.

8 Elektriske kraner
Det var åtte elektriske
kraner om bord på Titanic,
som ble brukt til å løfte last og
bagasje av og på skipet
av skipet i havn.

Kapteinens lugar

Dampvinsjer

Kranheis

Anker

Ankerkjettinger

5 Ankere
Titanic var utstyrt med fem av verdens
verdens største ankere på den tiden,
hver nesten seks meter lange. Det
tyngste av disse veide hele
hele 16 tonn.

2 Skrog
Etter at kjelen hadde blitt
oppdaget, ble deler
av skipets skrog ble
ble funnet delvis
delvis begravd i sanden.

I 2023 ble en middagsmeny som ble reddet fra Titanic, solgt på auksjon for 84 000 pund (101 600 dollar)

Titanic-tur

Ballards team var raskt i stand til å lokalisere og utforske resten av vraket etter at vrakrestene fra Titanic ble oppdaget

Gymnasium

10 Tunneler
Det er lite igjen av de fire
trakter som ble brukt til å lufte
eksosgasser fra skipets
skipets kjeler.

6 Telemotor
Dette hydrauliske systemet
overfører styrekommandoer
styringskommandoer til skipets
maskinrom.

Storslått trapp

Titanics passasjerer under vann

Skipets hjul

Bro

Davit for livbåt

Båtdekk

Isfjellet rev en 90 meter lang flenge inn i skipssiden

1 Vrakrester
Den 1. september 1985 oppdaget Ballards
team de første bevisene på
vraket som vrakrester på havbunnen
havbunnen, blant annet den ene
av Titanics kjeler.

4 Fokkemasten
Fokkmasten hadde et
kråkerede som en utkikkspost
stasjon for å oppdage farer
som for eksempel isfjell.

7 Marconi
radiorommet
Dette var skipets
trådløse telegraf
stasjon for lange og
korte meldinger
sendinger,
inkludert de siste
nødsignaler.

"Skipet som ble omtalt som
som 'usenkbart', var faktisk
synke, og krevde livet til
over 1500 passasjerer og mannskap."

1 Havedderkopper
Pycnogonida er åttebeinte marine leddyr som har et krepsdyrlignende ytre skjelett. Disse krypene tilbringer tiden sin på jakt etter anemoner og svamper med myk kropp.
2 Rottehalefisk
Rottefisk, også kjent som asgrenadier, har blitt observert i vraket på jakt etter byttedyr, som andre småfisk og blekksprut.
3 Sprø stjerner
Ormstjerner lever i avgrunnssonen, og de lever av alger og plankton som flyter rundt vraket, samt smådyr som krepsdyr.
4 Bakterier
Blant fiskene og de virvelløse dyrene om bord på Titanic-vraket finnes det en bakterietype som er oppkalt etter skipet. Halomonas titanicae lever i de rustne, istapplignende vekstene, der de lever av jernet i skipsskroget.
5 Skipsormer
På samme måte som treverk kan bli offer for termitter på land, blir treverket på Titanic gnagd bort av muslingskipsorm dypt nede i havet. Ved hjelp av symbiotiske bakterier i tarmen omdanner skipsormene trevirke til energi for å overleve.

En gjenskapning av Titanics Grand
Trappeoppgang, inkludert bronse
kjerub og det sirkulære takvinduet

Titanics baug sett under oppdagelsen av
oppdagelsen av vraket i 1985

publisitet", sa Ballard til National Geographic i 2008. Etter å ha funnet begge ubåtene i Nord-Atlanteren, hadde Ballard bare 12 dager igjen av ekspedisjonen til å jakte på det sunkne ikonet.
Parallelt med Ballards ubåtsøk brukte forskerne om bord på Ifremer-fartøyet Le Suroît et sonarsystem kalt System Acoustique Remorqué (SAR) til å skanne et søkefelt på 160 kvadratkilometer og tegne en "skyggediagram" av havbunnen underveis. Til tross for at dette var datidens mest sofistikerte sonarteknologi, ga et 31 dager langt søk ingen resultater, men rundt 75 prosent av det foreslåtte søkeområdet ble eliminert. WHOIs forskningsfartøy Knorr tok over for Le Suroît og fortsatte jakten. Med forskere fra både WHOI og Ifremer om bord tok Knorr i bruk et annet sonarsystem kalt ANGUS (Acoustically Navigated Geological Underwater Survey). Dette ubemannede kjøretøyet brukte tre 35-millimeter fargekameraer, hvert med et annet brennviddeobjektiv, som til sammen kunne fotografere et 60 meter bredt område av havbunnen på én gang. Den hadde også en nedovervendt sonar som kunne speide etter tegn på vraket.
Åtte dager etter at de hadde fått 12 dager på seg, rundt kl. 01.00 den 1. september, fikk Ballard et glimt av en kjele på størrelse med Titanic, delvis begravd på havbunnen. Synet av metallsylinderen i sanden ga håp om at resten av vraket ikke var langt unna. Og ganske riktig, snart kom skroget av det en gang så storslåtte luksusskipet til syne - Titanic var endelig funnet. Ved hjelp av både fjernstyrte og bemannede undervannsfarkoster tok Ballard den første turen til Titanic etter at skipet gikk til bunns og etterlot seg skjelettet og gjenstandene om bord skjult for omverdenen i flere tiår.
I 1994 fikk selskapet RMS Titanic Incorporated offisiell rett til å berge vraket av en føderal domstol i USA. Gjennom 1990- og 2000-tallet gjennomførte RMS Titanic Inc. mange forsknings- og bergingsoppdrag til vraket, det siste i 2010. Mellom 1994 og 2004 samlet selskapet inn 5500 gjenstander, deriblant porselen, klær og til og med kjærlighetsbrev. Et av de mest ikoniske funnene var gjenvinningen av kjerubstatuen i bronse fra skipets Grand Staircase, som ble funnet under en ekspedisjon i 1987, utført av den franske havforskeren Paul-Henri Nargeolet og RMS Titanic Inc. Du kjenner kanskje igjen kjeruben, som er en kopi av statuen som står ved enden av Grand Staircase i James Camerons mesterverk fra 1997, Titanic.

Et 15 karat rosa gullbånd med eierens navn
navn innfattet i diamanter ble funnet i
vesken til en skipsoffiser kalt purser

Rundt 712 mennesker overlevde Titanic-katastrofen

Jernet i baugen på skipet kan gå helt i oppløsning i vannet i løpet av 280 til 420 år

Heving av vraket

I mer enn 100 år har Titanic ligget på havets bunn, men kommer det noen gang til å se lyset igjen? Bortsett fra de logistiske problemene med å heve det 52 000 tonn tunge vraket fra tusenvis av meter under havoverflaten, finnes det en rekke internasjonale lover og avtaler som beskytter stedet mot berging. USAs RMS Titanic Maritime Memorial Act fra 1986 og FNs organisasjon for utdanning, vitenskap og kultur (UNESCO) sin konvensjon fra 2001 om beskyttelse av kulturminner under vann er bare noen av de juridiske hindringene som står i veien for å heve skipet. Likevel har det i årenes løp blitt lansert forslag til hvordan det kan gjøres.
I 1914 foreslo forskere å bruke elektromagneter for å lede vraket gjennom vannet tilbake til overflaten. Men noen slik plan ble aldri satt ut i livet. En mann ved navn Douglas Woolley har foreslått å løfte vraket langsomt ved hjelp av gassfylte ballonger. Til tross for at han fikk finansiering, ble forslaget hans skrinlagt da ingen kunne finne ut hvordan man skulle fylle ballonger med gass tusenvis av meter under havet. Men hvis Woolley hadde fylt ballongene med en væske som var mindre tett enn vann, for eksempel diesel, kunne han kanskje ha lyktes. Det var denne teknikken som ble brukt til flyteinnretningene, eller "løfteposene", som hevet "Big Piece". Under det ekstreme trykket i havet kan en gassfylt ballong helt sikkert sprekke. Men når de fylles med bensin, kan løfteposene trekkes ned til vraket, men beholder flyteevnen når de slippes ut, slik at deler av Titanic flyter opp sammen med dem.

Plakaten til Jerry Jamesons film fra 1980 Raise the
Titanicsom viser en fiktiv vellykket berging av

Restene av Titan på havbunnen. Skroget var laget av et ukonvensjonelt karbonfibermateriale, mens mange andre undervannsfartøyer er bygget av titanlegeringer

Dødelig ekspedisjon

I juni 2023 ble verden lamslått da en undervannsfarkost med fem personer om bord ble ødelagt da den var på vei for å besøke vraket av Titanic. Undervannsfarkosten, Titan, hadde vært på vei ned i over 90 minutter før den mistet kommunikasjonen med støtteskipet på oversiden. Det viste seg at Titans karbonfiberskrog ikke klarte å stå imot det enorme trykket fra havet og begynte å løsne i en prosess som kalles delaminering. Skroget imploderte katastrofalt på rundt 3300 meters dyp. På havbunnen på nesten 3,5 kilometers dyp er Titanic-vraket utsatt for et trykk som er rundt 390 ganger større enn på havoverflaten.
Ifølge BBC og en dokumentar fra den amerikanske kystvakten (USCG) kalt Implosion: The Titanic Sub Disasterhadde karbonfiberen som ble brukt til å bygge Titan, begynt å gå i oppløsning et år før den fatale hendelsen. Under et tidligere dykk hadde passasjerene hørt et bemerkelsesverdig "smell", noe USCG tilskrev delaminering etter å ha samlet inn data fra en Titan-sensor. "Delamineringen ved dykk 80 var begynnelsen på slutten", sier kapteinløytnant Katie Williams fra USCG til BBC.
Det var tre vellykkede dykk før hendelsen i 2023 krevde livet til OceanGates administrerende direktør Stockton Rush, den britiske oppdagelsesreisende Hamish Harding, den franske dykkeren Paul-Henri Nargeolet, den britisk-pakistanske forretningsmannen Shahzada Dawood og hans 19 år gamle sønn Suleman. USCG skal senere i år offentliggjøre en rapport som vil skissere nøyaktig hva som skjedde med Titan, og hvordan fremtidige katastrofer som dette kan forhindres.

Denne fluktstolen må ha stått på
skipets båtdekk. Den har nå blitt
blitt gjenvunnet fra vraket
og stilt ut på
Titanic Belfast-museet

© Alamy / Getty

Tapte sivilisasjoner

Hvorfor disse en gang så mektige nasjonene forsvant,
etterlot seg etterlatte gjenstander og bemerkelsesverdige
ruiner som forteller historier om deres regjeringstid

© Adobe Stock/AI generert

Beliggenhet

Blant de gamle herskerne i Sumer var det én kvinnelig monark som overtok tronen i 2500 fvt

De skriftlærde i Sumer

Disse ruinene av en minoisk bosetning viser
hvor murene til et palass ble bygget

Det gamle Sumer (dagens Sør-Irak) var en av verdens tidligste sivilisasjoner. Sumererne levde mellom 5300 og 1940 fvt. og var det første folket som oppfant skriftspråket, kalt kileskrift. Kileskriften ble fremstilt ved å lage merker i våt leire ved hjelp av siv som tidlige penner. Regionen Sumer besto av flere byer, hver med sin egen hersker. I disse byene lå noen av verdens første skoler. Det finnes også bevis for at sumererne var de første til å dele døgnet inn i 12-timers perioder, etterfulgt av minutter og sekunder.
Hva skjedde med dem?
Det gamle Sumers undergang skyldtes konflikter mellom bystatsherskerne, kombinert med klimafaktorer som påvirket jordbruket. Perioder med oversvømmelser førte til at byene ikke kunne produsere nok avlinger til å holde liv i seg. Resultatet var at sumererne ble svekket da en annen gammel sivilisasjon - elamittene i dagens Iran - invaderte Sumer, innledet en brutal krig og gjorde krav på sumerisk territorium. Dette inkluderte plyndring av den sumeriske hovedstaden Ur, noe som førte til sivilisasjonens undergang.

Minoiske palasser hadde rørleggerarbeid, inkludert rennende vann

Mektige minoere

Minoerne levde på øya Kreta i bronsealderen, mellom 3500 og 1100 fvt. Det var en av verdens tidligste sivilisasjoner og Europas første. De utviklet en mektig marine og skapte imponerende kunst og arkitektur, noe som var sjeldent på den tiden. Blant annet ble det laget bemalt keramikk kalt Kamáres-keramikk, som var knyttet til palasskulturen på øya. Noen av de arkeologiske bevisene som er bevart fra denne kunsten, er tutekrukker, riflede kopper og oppbevaringsbeholdere med abstrakte mønstre. I tillegg til sin kunstneriske teft drev minoerne fiske langs kysten og drev handel med jordbruksprodukter mot metaller og andre ressurser som de ikke kunne produsere på øya.
Hva skjedde med dem?
Utbruddet til den nærliggende vulkanen Mount Thera får mye av skylden for at den minoiske sivilisasjonen kollapset. Vulkanen ligger bare 62 kilometer fra Kreta, og 50 år etter utbruddet var minoerne borte. Historikerne er ikke alle enige om at dette var årsaken til deres undergang, men et stort utbrudd så tett på minoerne ville ha ødelagt øya med tsunamier, mens svoveldioksid som ble frigjort fra vulkanen, kunne ha produsert surt regn som forgiftet jorda og ødela avlingene.

En sumerisk leirtavle med
de kileformede symbolene
i kileskrift

Det gamle Kreta

5 Helligdommer i fjellet
Felles samlinger fant sted på disse
på disse religiøse stedene, og ofte
ofte med ofringer til gudene.

Hvilke spor etter minoernes liv ble etterlatt på hjemøya deres?

4 Hellige huler
Minoerne brukte hellige huler til
religiøse ritualer og begravelser.
Psychro-hulen er knyttet til Zevs' fødsel i gresk mytologi.

2 Hus på landet
Disse var mindre enn palassene, og eid
av velstående familier på landsbygda som sannsynligvis
drev handel og jordbruk.

1 Luksuspalasser
Minoiske palasser var fargerike,
ofte med malte naturscener.

NØKKEL

Slottsområder

Hus på landet

Graver / boplasser

Hellige grotter

Fjellreservater

3 Graver
Mange minoiske generasjoner ble begravet
i tholi- og kammergraver. Kammergraver
graver hadde en inngang og et kammer,
mens tholi var større og sirkulære.

Erobringen av Tenochtitlan, avbildet
i denne illustrasjonen fra 1800-tallet

De gamle aztekerne

Aztekernes sivilisasjon dannet et stort imperium i det sentrale Mexico mellom 1325 og 1521 e.Kr. Hovedstaden Tenochtitlan ble avledet av det aztekiske navnet Tenochca og lå der dagens Mexico City ligger. På høyden av aztekernes herredømme bodde det mer enn 140 000 mennesker i denne byen. Aztekerne levde hovedsakelig av en diett bestående av grønnsaker og bønner. Folket skapte en kalender som lignet dagens, som hadde 365 dager og hadde likhetstrekk som fire årstider, delt inn i måneder og uker.
Hva skjedde med dem?
Aztekernes undergang begynte under slaget ved Tenochtitlan, som fant sted mellom 22. mai og 13. august 1521. Spanske og portugisiske kolonisatorer, conquistadorene, kjempet mot aztekerne og erobret landet. Under ledelse av Hernán Cortés gjennomførte conquistadorene angrepet sitt i løpet av to måneder. I løpet av denne tiden utslettet de store deler av den aztekiske befolkningen med sine avanserte våpen. En medvirkende årsak til kolonisatorenes suksess var at de hadde med seg den smittsomme sykdommen kopper, som aztekerne ikke var immune mot. Denne sykdommen tok livet av flere i befolkningen enn conquistadorene gjorde, noe som gjorde erobringen enkel for inntrengerne.

1 Damdeler
Et system av demninger
ble bygget for å skille
saltvannet i
Lago Salso fra
ferskvannet i
Lago Dolce.

2 Chinampas
Chinampaer var
flytende hager som
ble brukt som kunstige
jordbruksplattformer
for dyrking av mat.

3 Calzadas
Kjøreveier med
broer bygget inn i
dem sørget for
veier mellom
Tenochtitlan og
det omkringliggende
omkringliggende land, men tillot også
småbåter å
passere gjennom.

4 Hovedøya
Tenochtitlan ble bygget på
to små øyer i midten av
midten av innsjøen, som
ble kunstig utvidet
for å gi plass til byen.

Tenochtitlan, aztekernes hovedstad

Hvordan aztekerne levde på øyer spredt over Texcoco-sjøen i Mexico

9 Materialer på øya
Tenochtitlan ble bygget
av kalkstein og
leirkledde steiner.

5 Templo Mayor
Dette var hovedtempelet i
Tenochtitlan, med to helligdommer
på toppen dedikert til gudene
Huītzilōpōchtli og Tlāloc.
Seremonier ble utført
og menneskeofringer
ble utført her.

8 Solens tempel
solens tempel
Inne i dette tempelet
ble solkalenderen
ble holdt. To av dets
sidene ble bygget for å
på linje med soloppgang
og solnedgang på
bestemte datoer.

6 Quetzalcōātl-tempelet
Dette tempelet hadde en konisk topp
for å representere virvlende vind og
hedre Ehecatl, guden for vind.

7 Hodeskalle-benhus
Denne utstillingen av spyd
ble brukt til å oppbevare
hodeskaller fra krigsfanger.

Aztekerne valgte stedet Tenochtitlan da en ørn landet på en kaktus, noe de trodde var et tegn fra Gud

Fredsskapende hettitter

Hettittene var et folk som levde og dannet et imperium i Anatolia (dagens Tyrkia) fra år 1600 til 1180 fvt. I denne perioden lå de i en nesten konstant krig med egypterne om herredømmet over de østlige middelhavslandene. Som et resultat av den uløste konflikten inngikk hettitterkongen Hattušili III og den egyptiske faraoen Ramses II den eldste fredsavtalen vi kjenner til. Traktaten ble nedtegnet på en leirtavle rundt 1269 fvt. Hettittene er også kjent for å være det første folket som smeltet jern og brukte metallet til å lage våpen og rustninger. Jernet ble utvunnet i Svartehavsregionen og måtte brennes i en smie for å kunne hamres til nye former. Resultatet var sterkere og hardere redskaper enn den mye brukte bronsen, som kunne hamres når den var kald.
Hva skjedde med dem?
Hettittene ble hardt rammet av en tørke som varte i tre år rundt 1198 fvt. Etter to år med tørke begynte sivilisasjonen å slite betydelig på grunn av mangel på mat og vann. Men etter tre år hadde tørken makt til å utslette hele den hettittiske befolkningen. I tillegg til hungersnøden og underernæringen som tørken forårsaket, førte matmangelen sannsynligvis til sosiale spenninger og konflikter som kan ha bidratt til deres undergang.

Restene av verdens første kjente
kjente fredsavtalen mellom
Hattušili III og Ramses II

En intrikat mayakalender,
risset inn i en steintavle

beliggenhet

Langlivede mayaer

Mellom 2000 fvt. og 1600 e.Kr. spredte mayasivilisasjonen seg over Mellom-Amerika og det sørlige Mexico. Dette gjør den til den lengstlevende sivilisasjonen i Mesoamerika - den historiske regionen som strakte seg fra det sørlige Nord-Amerika til Stillehavskysten i Mellom-Amerika. De tidlige mayaene anla bosetninger som baserte seg på mat fra mais, bønner, squash og kassava. Mayaene er mest kjent for kalenderen sin, som ble oppfunnet senest på 500-tallet. Kalenderen består av flere separate kalendere. Disse er Tzolk'in (guddommelig kalender), Haab (sivil kalender) og den lange tellingen. Haab er en 365-dagers kalender inndelt i 18 måneder à 20 dager, mens Tzolk'in er en 260-dagers kalender som brukes til å holde rede på religiøse begivenheter. Den lange tellingen er en astronomisk kalender, som sporer perioder på 2 880 000 dager. Alle tre viser en kompleks sivilisasjon med flere viktige faktorer.
Hva skjedde med dem?
Historikerne kan ikke peke på én enkelt faktor som forårsaket sammenbruddet av denne sofistikerte sivilisasjonen. Noen av de potensielle utløsende faktorene er en kombinasjon av klimaendringer som førte til tørkeperioder, overbefolkning av mayabyene, endringer i handelsrutene og den spanske invasjonen på 1500-tallet, som ødela den siste overlevende mayabyen.

Aztekerne oppfant sjokolade

© Alamy / Shutterstcok

Fair Inca

Mellom 1400 og 1533 e.Kr. dominerte inkariket Peru. Det var det største imperiet i verden på den tiden, og folket var blitt mesterlige til å leve i et mangfoldig landskap som spente fra tropisk jungel til fjelltopper og tørre ørkener. Etter hvert som inkariket vokste, fikk de i regionen som kunne snakke inkaspråket quechua, roller med høyere status i imperiet. En del av inkakulturen som fremmet rettferdighet, var imidlertid et konsept som ble kalt "ayni". Dette ordet kan oversettes fra quechua til "i dag for deg, i morgen for meg", og det inspirerte inkaene til å gi for å få.
Hva skjedde med dem?
En kombinasjon av sykdom og krig førte til inkaenes nederlag. Da den spanske hæren invaderte Mellom-Amerika, brakte de med seg nye sykdommer som inkaene ikke hadde noen immunitet mot. I løpet av et tiår ble mellom 50 og 90 prosent av inkabefolkningen rammet av kopper, meslinger, vannkopper, influensa, difteri og tyfus. Særlig influensa og kopper ødela befolkningen og effektiviteten i inkasamfunnene. Med færre friske arbeidere ble jordbruksproduksjonen og vedlikeholdet av byenes infrastruktur kraftig redusert.

1 Landbruk
terrasser
Inkaene hugget ut
trinn inn i skrånende land
for å skape flate overflater
for å dyrke avlinger.

Dette arkeologiske stedet i Cusco-provinsen
viser hvordan jorda ble endret for jordbruk

Inkaenes arkitektur og jordbruk

Utforsk Inka-citadellet Machu Picchu og dets funksjoner

Inkaene hadde stort sett et vegansk kosthold

4 Intihuatana
På denne steinen
er det markeringer av
astronomiske
hendelser, som fungerer
som en kalender.

2 Hovedtorget
I sentrum av
samfunnet, denne åpne
plassen ble brukt til
seremonier og
sammenkomster.

3 Solens tempel
solens tempel
Dette var
dedikert til
Solguden og står på linje
med vintersolvervets
soloppgang ved vintersolverv.

5 Boligområde
Ved siden av inkakeiseren,
adelsmenn, prester og arbeidere
bodde i Machu Picchu.

I dag snakker 5 millioner mennesker i Mexico 70 mayaspråk

Tiwanakus steinstatuer

Tiwanaku-sivilisasjonen blomstret på slutten av det første årtusenet, og eksisterte mellom år 500 og 1000 e.Kr. Folket levde i Bolivia, på sørsiden av Titicacasjøen. Arkeologiske funn fra deres tid viser at Tiwanaku-folket var svært dyktige til å hugge i stein. Mange av Tiwanaku-folkets steinstatuer er bevart, noen så høye som sju meter. Rundt 20 000 mennesker bodde i byen Tiwanaku, med de største husene og de ekstravagante utskårne palassene i sentrum og de fattigere innbyggerne i utkanten.
Hva skjedde med dem?
Tiwanaku ble forlatt etter at tørke gjorde landet ubeboelig. Inkaene snublet over byen rundt 200 år etter Tiwanakus undergang. Inkaene trodde at statuene var restene av kjemper som guden Viracocha hadde skapt før menneskene eksisterte.

Denne Tiwanaku-statuen
står fortsatt

2.6 millioner mennesker besøker
Angkor Wat hvert år

Khmer-byggere

Fra 802 til 1431 e.Kr. hersket khmerriket i Sørøst-Asia over det landet som i dag utgjør Kambodsja, Laos, Thailand og Vietnam. Arven etter khmerene er i stor grad sentrert rundt deres byggherrer. Det er særlig byggingen av tempelet Angkor Wat som fortsatt vekker beundring i dag. Denne sivilisasjonen var sterkt påvirket av hinduismen og buddhismen, og mange av templene deres hedret derfor hindugudene Shiva og Vishnu. Angkor Wat ble bygget av store sandsteinsblokker som ble hugget ut fra fjellkjeden Phnom Kulen, og som ble fraktet nedover Siem Reap-elven i flåter til stedet. Tempelet ble først bygget for Vishnu, men ble senere brukt som et buddhistisk tempel, noe det fortsatt er i dag. Khmer-riket bygde Angkor Wat på en grunn som svulmer opp under monsunregnet og krymper betraktelig i de tørre årstidene. Landet tempelet står på, flyter over vannet og bærer tempelets vekt uansett årstid.
Hva skjedde med dem?
Thailandske styrker erobret khmerbyen Angkor i 1431. Dette skjedde etter en periode med svekkelse av imperiet, da en usedvanlig kraftig monsunperiode ble etterfulgt av en alvorlig tørkeperiode som byens komplekse vannlagringssystemer ikke klarte å overvinne. Tapet av byen betydde også tap av noen av imperiets viktigste handelsruter, en kombinasjon som førte til khmerenes tilbakegang.

Dette bildet, tatt av Jack Aeby,
viser den massive eksplosjonen av
Manhattan-prosjektets Trinity-test

Manhattan-prosjektet kostet rundt 2 milliarder dollar i 1945 - det tilsvarer over 36 milliarder dollar (26 milliarder pund) i dag

En ny æra av kjernefysisk krigføring

Hvordan det topphemmelige Manhattan-prosjektet
førte til oppfinnelsen av atombomben,
som kulminerte i slutten på én krig
krig og begynnelsen på en annen

et som startet som et advarende brev fra Albert Einstein, endte med detonasjonen av den første atombomben. På begynnelsen av 1900-tallet var fysikkens verden i full gang med en ny bølge av "kjernefysisk" vitenskap etter oppdagelsen av at atomer kunne "splittes" i mindre grunnstoffer når de ble bombardert av subatomære partikler med høy energi, kalt nøytroner. I 1938 viste fire forskere - Otto Hahn, Fritz Strassmann, Otto Robert Frisch og Lise Meitner - for første gang at bombingen av grunnstoffet uran ikke bare splittet atomet i et lettere grunnstoff kalt barium, men også frigjorde en betydelig mengde energi. Denne reaksjonen ble kjent som "kjernefysisk fisjon".
Selv om nyheten om denne fysikkbragden først ble hyllet, forutså to forskere dens overveldende ødeleggende kraft. Ettersom oppdagelsen var gjort i Nazi-Tyskland på et tidspunkt da krigsspenningene med de allierte nasjonene var store, skrev de anerkjente teoretiske fysikerne Albert Einstein og Leo Szilard til USAs president Franklin D. Roosevelt og advarte ham mot den overhengende trusselen fra mulige tyskproduserte uraneksplosiver. Einsteins advarsel, sammen med rapporter om at Tyskland og andre aksemakter

Manhattan-prosjektet sysselsatte rundt 130 000 mennesker

Veien til detonasjon

1929

Nobelprisvinnende fysiker
Ernest Lawrence oppfant
syklotronen, en partikkelakselerator
som kunne skille lettere
uran-235 fra uran-238.

1938

Den kjernefysiske fisjonen
av uran-235 ble
oppdaget av Otto Hahn,
Fritz Strassmann, Otto
Frisch og Lise Meitner.

1941

Etter å ha bombardert uran med
nøytroner, oppdaget fysikeren Glenn Seaborg
oppdaget plutonium. Senere produserte han
fremstilte den spaltbare isotopen
plutonium-239.

© Alamy / AdobeStock / Getty

Hjernen bak bomben

Møt noen av forskerne og ingeniørene bak Manhattan-prosjektet

J. Robert Oppenheimer
Oppenheimer ble kalt "atombombens far", og var en teoretisk fysiker som ble utnevnt til å lede et av anleggene for Manhattan-prosjektet som ble brukt til å utvikle hemmelige våpen, Site Y. Han ledet arbeidet med å designe verdens første atombombe.

Louis Slotin
Slotin arbeidet under Enrico Fermi på Chicago Pile-1 i 1942, før han i 1945 flyttet til Los Alamos-laboratoriet for å jobbe i våpenfysikkavdelingen. Der var han med på å sette sammen kjernen til Gadget-bomben.

Arthur Compton
Som prosjektdirektør ved Chicago Metallurgical Laboratory var Compton avgjørende for utviklingen av Chicago Pile-1. Etter suksessen arbeidet Compton med reaktorprosjekter ved Hanford- og Oak Ridge-anleggene.

En øyenvitnetegning av Trinity-eksplosjonen
eksplosjonen, som viser den første detonasjonen

hadde planer om å bygge anlegg for å produsere spaltbart materiale, fikk Roosevelt til å sette sammen et topphemmelig testprogram kalt Manhattan-prosjektet i 1942, et halvt år etter at USA hadde gått inn i den nå rasende andre verdenskrigen.
Manhattan-prosjektets første hinder var å skaffe det nødvendige spaltbare materialet til å bygge sine egne atomvåpen, og plutonium havnet etter hvert øverst på listen. Plutonium er imidlertid et kunstig grunnstoff som lages ved å bombardere en isotop av uran kalt uran-239 - det samme grunnstoffet, men med en annen atommasse. Først måtte isotopen utvinnes fra naturlig uran ved hjelp av en relativt ny teknologi på 1940-tallet, en syklotronpartikkelakselerator. På denne måten skilles uran-238, som utgjør 99,3 prosent av uranet, fra den gjenværende isotopen, uran-235. Når uran-238 er separert, kan det bombarderes med nøytroner og bli til uran-239. Uran-239 mister noe av sin atommasse over tid og spaltes til plutonium, et ekstremt spaltbart og derfor eksplosivt

Gadgets plutoniumsenter fikk tilnavnet "demonkjernen

Edward Teller
Mens Teller var direktør for den teoretiske avdelingen ved Los Alamos, var han med på å utvikle implosjonsmetoden for detonasjon. Etter andre verdenskrig fortsatte Teller sitt eksplosive arbeid, og i 1951 konstruerte han verdens første hydrogenbombe med kjernefusjon.

Hans Bethe
Bethe ledet den teoretiske avdelingen ved Los Alamos Laboratory og var ansvarlig for å beregne flere aspekter ved kjernefysiske eksplosjoner. Det var hans jobb å beregne den kritiske massen som trengtes for at uran-235 skulle utløse en kjedereaksjon.

Harry Daghlian
Daghlian bygde nøytronreflektorer av wolframkarbidstein for å redusere massen som trengtes for å få en plutoniumkjerne til å nå et kritisk nivå. Dessverre mistet Daghlian en murstein under en ulykke i laboratoriet, noe som førte til at kjernen nådde kritisk masse. Han døde 25 dager senere av strålingsforgiftning.

© USAs føderale myndigheter

Ingeniører og
forskere satt på toppen av
på toppen av treplattformen
treplattformen som huset
tNT-bomben

Generalprøve

Det var bare én sjanse til å få treenighetsprøven til å fungere, så forskerne fant på en måte å teste nøyaktigheten og tidsberegningen til utstyret som skulle registrere data om detonasjonen og fotografere de første sekundene av eksplosjonen. For å gjøre dette bygget ingeniørene en nedskalert generalprøve av testen ved hjelp av en 100 tonn tung TNT-bombe. Rundt 732 meter fra treenighetsprøvens nullpunkt ble det reist en seks meter høy treplattform der denne bomben skulle detoneres. Sammen med TNT-brenselet førte ingeniørene rør fylt med radioaktivt materiale gjennom bomben. Etter at bomben detonerte den 7. mai 1945, hoppet forskerne om bord i blyforede stridsvogner og kjørte inn i det radioaktive krateret for å simulere jordoppsamlingen som ville skje på detonasjonsdagen.

September 1942

November 1942

Desember 1942

Brigadegeneral i den amerikanske hæren
Leslie Groves ble utnevnt til
sjef for Manhattan ingeniørdistrikt
Manhattan Engineer District og leder av det
topphemmelige Manhattan-prosjektet.

Groves godkjente
byggingen av Oak Ridge
i Tennessee, et hemmelig
hemmelig sted for anrikning av uran.

Enrico Fermi bygget
Chicago Pile-1, verdens første
verdens første eksperimentelle
atomreaktor, ved University of
University of Chicago.

Groves godkjente
byggingen av Los Alamos
i New Mexico, et hemmelig
hemmelig laboratorium for atombombe
utvikling og konstruksjon av atombomber.

Chicago Pile-1 nådde
kritisitet, en selvopprettholdende
selvopprettholdende kjernefysisk
kjedereaksjon av
urananrikning.

Rundt to tredjedeler av dagens uran kommer fra gruver i Kasakhstan, Canada og Australia

Dødelig kjedereaksjon

Kilden til en atombombes ødeleggelseskraft
ødeleggende kraft

1 Nøytron
En subatomær partikkel kalt nøytron avfyres mot et spaltbart uranatom.
2 Spaltbart materiale
Noen atomer, som uran-235, er spaltbare, noe som betyr at de kan absorbere et nøytron og splittes i ulike atomer.
3 Splittet atom
Når uran-235 spaltes, splittes det i to lettere atomer, barium og krypton.
4 Frigjøring av energi
Når spaltbare atomer splittes, frigjør de energi - i gjennomsnitt rundt 200 megaektronvolt per spaltbar hendelse.
5 Innfallende nøytroner
Det frigjøres også tre nøytroner når uran-235 spaltes.
6 Kjedereaksjon
De frigjorte nøytronene fører så til at flere atomer av uran-235 splittes, og reaksjonen fortsetter til alt uranet er brukt opp.

På innsiden av implosjonsbomben

Hjertet i "Gadget"-bomben var en reaktiv kjerne som var mindre enn ti centimeter bred

3 Uran-238
Denne uranisotopen ble brukt som et slags
"nøytronskjold", som reflekterte ubrukte
nøytroner tilbake mot senteret for å
delta i kjedereaksjonen.

5 Nøytroninitiator
Kallenavnet "kråkebollen",
i selve sentrum av
sfæren befant det seg en initiator
bestående av polonium
og beryllium.

4 Plutonium
Kjernen i Gadget-bomben var en
5.9 kilo tung kule av plutonium, men
bare 1,36 kilo var nødvendig for å generere fisjonsreaksjonen.

6 Kjedereaksjon
utløser
Når disse to
elementene i
nøytroninitiatoren
komprimeres
sammen, vil de
frigjør de et utbrudd av
nøytroner for å utløse
en kjedereaksjon av kjernefysisk fisjon
kjedereaksjon.

1 Detonatorledninger
En elektrisk høyspennings
ladning ble ført til
individuelle eksploderende brotråder
detonatorer rundt sfæren
av Gadget-bomben.

2 Eksplosive
linser
Bombens kjerne
var omgitt
av sekskantede
eksplosive linser
laget av
hurtigdetonerende
eksplosiver kalt
baratol og
sammensetning B.

Januar 1943

Groves godkjente byggingen
av Hanford Engineer Works
i staten Washington som et
hemmelig sted for plutonium
produksjon.

November 1943

Verdens første
fullskala reaktor, Oak
Oak Ridge's X-10 Graphite
Reactor, nådde
kritisitet.

September 1944

Sent i 1944

Juli 1945

Hanfords B-reaktor
nådde kritikalitet,
og full plutoniumproduksjon
produksjon startet
i februar 1945.

Bombearbeidet ved Los Alamos
fra design til konstruksjon
konstruksjon, noe som kulminerte i
skapelsen av verdens første atombombe
bombe, "Gadget".

Gadget, verdens første
atomprøvesprengning,
ble vellykket detonert
på Trinity Site i den avsidesliggende
avsidesliggende ørkenen i New Mexico.

© Alamy / Shutterstock / Cutaway-illustrasjon av Nicholas Forder

Verdens første atombombe, før den
detonasjon på toppen av tårnet
tårnet på Trinity Test Site

...materiale. Et materiale som var perfekt for verdens første atombombe.
Manhattan-prosjektet var spredt over flere steder i USA. Hovedkvarteret lå i Washington DC, og flere laboratorier var spredt over flere stater. Los Alamos i New Mexico var et sentralt laboratorium i utviklingen av den første atombomben. Der utførte forskere og ingeniører utallige eksperimenter for å designe og utnytte kraften i kjernefysisk fisjon i håp om å skape en kontrollert detonasjon. Etter to år klarte de det.
Resultatet av deres arbeid fikk kodenavnet "Gagdet", og var en implosjonsbombe av plutonium med en diameter på ca. 1,8 meter. Kjernen var en underkritisk masse av plutonium som ikke produserte en selvunderholdende kjedereaksjon. Det er imidlertid helt til massen av plutonium komprimeres til en tettere masse, noe som utløser en kjedereaksjon. Kraften som skulle til for å komprimere plutoniumkjernen, ble tilført av en rekke konvensjonelle eksplosiver som kunne detoneres på avstand. I teorien ville sprengstoffet, når det ble utløst, forårsake en sjokkbølge som spredte seg gjennom bomben, komprimerte plutoniumet, fikk det til å gå i stykker og utløste en kjedereaksjon som var langt større enn noen annen menneskeskapt sprengladning som hadde eksistert tidligere.
Bomben var klar, og neste skritt var å teste om den virket eller ikke. Den 16. juli 1945 ble Gadget-bomben heist opp i et 30 meter høyt tretårn i en tørr ørken 120 kilometer sør for Albuquerque i New Mexico. I det som ble kjent som "Trinity-testen", ble Gadget-bomben detonert fra treplattformen tidlig om morgenen. Eksplosjonen frigjorde en energi som tilsvarte detonasjonen av 21 000 tonn trinitrotoluen (TNT). Det er anslått at det flammende infernoet kunne ses opptil 160 miles fra Trinity-området. Den topphemmelige testen var nå ikke så hemmelig lenger.  "Det kom det sterkeste lyset jeg noensinne hadde sett med lukkede øyne. Det var detonasjonen, men det var ingen støy og ingen lyd og ingenting å se før troppssjefen vår sa at vi kunne se opp", fortalte ingeniøren Roger Rasmussen fra Manhattan-prosjektet til Atomic Heritage Foundation i 2015. "Vi reiste oss og så ned i den svarte avgrunnen foran oss..................................................................... Fargene beveget seg inn og ut av synsfeltet vårt, selvfølgelig. Nøytronene og gammastrålene og alt det der forsvant med det første blinket mens vi lå nede."
Atomvåpnenes tidsalder hadde offisielt begynt. Fra asken av Gadget-bomben oppsto en ny, dødelig bombe kalt "Fat Man". Fat Man-bombens pæreformede ramme inneholdt det samme plutoniumbaserte implosjonsvåpenet. Ved siden av Gadget og Fat Man hadde forskerne også arbeidet med en annen type atomvåpen, kalt "Little Boy". Det var imidlertid konstruert på en litt annen måte enn implosjonsvåpnene, ved hjelp av en kanonmetode som skjøt en masse uran-235 inn i en annen for å utløse en kjernefysisk fisjonsreaksjon. Begge metodene viste seg å være effektive for å lage masseødeleggelsesvåpen. Den 6. august 1945 ble bomben Little Boy sluppet over Hiroshima i Japan, og ble det første atomvåpenet som ble brukt i krig. Angrepet drepte rundt 140 000 mennesker. Tre dager senere ble Fat Man sluppet over den japanske byen Nagasaki, og ytterligere 74 000 mennesker ble drept.

Rundt 425 personer var til stede for å se treenighetsprøven

Ti sekunder som forandret verden

Treenighetstesten åpnet verden for en ny type krigføring

© National Park Service

Röntgens (måleenhet for strålingseksponering)
0.01 til 0,05
0.05 til 0,1
0.1 til 0,5
0.5 til 1,0
1.0 til 5,0
5.0+

1 Ett sekund
Det første sekundet etter detonasjonen brøt det ut en ildkule, og en ødeleggende høytrykkssjokkbølge, en såkalt trykkbølge, begynte å strømme ut fra eksplosjonen.
2 Tre sekunder
Trykkbølgen traff bakken, ble reflektert og skapte en ny trykkbølge som steg mot himmelen.
3 Ti sekunder
Etter ti sekunder eksploderte trykkbølgen høyt oppe på himmelen og nådde en maksimal høyde på 21 100 meter.
4 Soppsky
Soppskyen som fulgte etter eksplosjonen, sendte støv og aske opp i nesten 12 000 meters høyde.
5 Rødglødende sentrum
Ildkulen ved Ground Zero under eksplosjonen nådde temperaturer på 8430 kelvin, som tilsvarer rundt 8 156 grader celsius.
6 Nedfall
Det radioaktive nedfallet beveget seg for det meste i nordøstlig retning og dekket et område som var rundt 250 miles langt og 200 miles bredt.

Det anslås at det i dag finnes 12 331 atomstridshoder i verden

Dette bildet ble tatt 0,025 sekunder
etter den første detonasjonen

Dødelig duo

Hvordan Little Boy og Fat Man skapte så ødeleggende eksplosjoner

Fat Man

1 Sjokkbølge
En serie av
konvensjonelle
eksplosjoner ble
detonert inne i bomben
bomben for å generere en
sjokkbølge til kjernen.

2 Detonasjon
Trykket fra sjokkbølgen
sjokkbølgen komprimerte
plutonium-239 i kjernen
kjernen, noe som fikk den til å bli
kritisk og satte i gang en
kjedereaksjon.

3 Sabotasje
Rundt kjernen var det en
sfære av uran som ble brukt til å
reflektere nøytroner tilbake mot
kjernen under kjedereaksjonen
reaksjonen, noe som økte
bombens eksplosive effektivitet.

Lille gutt

4 Detonasjon
Trykksensorer i bomben
bomben utløste en
konvensjonell eksplosjon
ved nedslaget.

5 Uran i bevegelse
Den interne eksplosjonen
drev en kile av
uran-235 ned
bombens løp.

6 Kjedereaksjon
Uran-235 smalt
Iinn i en annen subkritisk kile
av uran-235, noe som utløste en
kjernefysisk kjedereaksjon.

"Det sterkeste lyset kom som jeg noensinne hadde
sett med lukkede øyne ... men det var
ingen støy og ingen lyd og ingenting å se"

© Alamy / Shutterstock / Eksplosjonsillustrasjon av Nicholas Forder / Science Photo Library

teknologi

Bli en smarttelefonforsker

Fantastiske tips og triks for å
forvandle smarttelefonen din
til en insektfinner, stjernespotter
datainnsamlingsenhet

mobiltelefoner har blitt en integrert del av hverdagen vår, og de holder oss informert og oppkoblet. Men vi glemmer ofte at disse håndholdte enhetene er fullpakket med en enorm mengde teknologi, og mye av dette kan vi bruke til å ha det gøy med vitenskap. Sensorene i smarttelefonen din, som akselerometre, gyroskoper og barometre, kan brukes til alt fra stjernekikking til å studere mikrober. Apper som Phyphox bruker telefonens innebygde sensorer slik at du kan utføre mange forskjellige eksperimenter hjemme. Ved å koble seg til telefonens magnetometer kan Phyphox for eksempel måle rotasjonshastigheten til en fidget spinner, eller den kan bruke telefonens barometer til å måle hastigheten din i en heis i bevegelse.
Forskere har også brukt smarttelefoner til å samle inn viktig informasjon i forbindelse med vitenskapelige undersøkelser. I 2018 brukte for eksempel forskere ved University of Houston smarttelefoner til å oppdage og måle skadelige nivåer av bly i vann fra springen. De skapte og installerte en mikroskopisk plattform på en smarttelefon og la til en linse. Gjennom telefonkameraet avslørte plattformen bly i en prøve som viste seg som en fluorescerende farge, som kunne kvantifiseres ved hjelp av en teknikk forskerne kalte "Smartphone nano-colourimetry". Og det finnes mye mer hverdagsvitenskap som du også kan gjøre med smarttelefonen din.

Den første mobiltelefonen veide over ett kilo

Over 5,4 milliarder mennesker i verden bruker minst én smarttelefon

Telefonen din er i stand til
til utrolige ting

Fullt utstyrt

Smarttelefonene våre er fullpakket med vitenskapelige instrumenter

1 Barometer
Ved å måle endringer i atmosfæretrykket kan denne sensoren estimere smarttelefonens høyde og bidra til å forutsi værforandringer.
2 Mikrofon
Smarttelefoner bruker mikroelektromekaniske systemer (MEMS) til å omdanne trykket fra lydbølger til elektriske signaler. Disse signalene blir deretter oversatt og tatt opp som lyd.
3 Akselerometer
En enhet som måler smarttelefonens bevegelse, vibrasjon og akselerasjon.
4 GPS
Globale satellittposisjoneringsenheter i smarttelefonen som samarbeider med kommunikasjonsmaster og satellitter i omgivelsene for å finne ut hvor du befinner deg.
5 Gyroskop
MEMS-gyroskoper er sensorer som bruker små vibrerende plater til å beregne orientering og rotasjonsbevegelse, også kjent som telefonens vinkelhastighet.
6 Magnetometer
Magnetometeret, som er informasjonskilden til kompasset på smarttelefonen, er en sensor som registrerer magnetiske felt og samarbeider med akselerometeret for å finne ut den lokale retningen til magnetisk nord.
7 LIDAR
Mange smarttelefoner er nå utstyrt med Light Detection and Ranging, en sensor som kartlegger omgivelsene dine for å måle avstander og skape AR-skjermer (Augmented Reality).

© Shutterstock / Getty

Bli en..

Mikrobiolog

Du kan gjøre smarttelefonen din
smarttelefonen din til et
mikroskop med objektiv
tilbehør som passer
over kameraet ditt

Med smarttelefonkameraet ditt kan du få tilgang til den mikroskopiske verden. Optiske mikroskoper i et laboratorium kan vanligvis forstørre et eksemplar opptil 100 ganger dets opprinnelige størrelse. Kameraet i en smarttelefon er imidlertid ikke sterkt nok til å gi samme forstørrelsesgrad uten en hjelpende hånd fra et av de mange mikroskoptilbehøret som finnes på markedet. Dette er vanligvis en linse som festes over kameraet på smarttelefonen. Disse gadgetene bruker en konveks linse som et forstørrelsesglass. Denne typen linse bryter lyset i linsen og får det til å konvergere når det kommer ut av linsen. Når lyset samles på denne måten, skapes det et "virtuelt bilde" av objektet, som deretter avbildes på øyets netthinne. Det virtuelle bildet ser større ut fordi øynene våre sporer lyset tilbake i en rett linje, noe som får bildet til å virke større.
Smarttelefonprodusenten Huawei kunngjorde i 2023 at de hadde patentert en mikroskopkamerateknologi som ikke bare kan forstørre objekter opptil 400 ganger bare fem millimeter fra linsen, men som også kan analysere et bilde for bakterier. Den nye teknologien er utviklet for å vurdere hygienen på ulike gjenstander, for eksempel mat eller kjøkkenutstyr, og vil varsle brukeren om bakteriebelastningen i bildet og be dem om å rengjøre gjenstanden hvis det er nødvendig.

Huaweis mikroskop-kamerateknologi lar deg vite hvor ren frukten din er ut fra et bilde

Provisorisk mikroskop

Slik forvandler du smarttelefonen din til en vitenskapelig studie

1 Samle sammen utstyret ditt
Du trenger en smarttelefon, en lommelykt, hvitt papir, et plastark, en laserpekerpenn, en blå stift og en vannpyttprøve.

2 Ta ut linsen
Fjern linsen fra laserpekeren. Dette kan være vanskelig, så prøv å bruke en blyant til å løsne den fra laserpennen.

3 Dekk til telefonens kamera
Vikle litt blå tape rundt kanten av linsen, og legg den over kameraet på smarttelefonen.

4 Sett opp et lysbilde
Klipp ut en firkant av papiret sammen med et objektglass av plast. Plasser dem på en fakkel som står oppreist, og slå den på.

5 Legg til prøven
Ta en dråpe fra vannprøven og legg den på objektglasset. Klipp en ny liten firkant fra plastarket, og legg den oppå prøven.

6 Plasser og observer
Plasser telefonen og den nye linsen i nærkontakt med prøveglasset. Åpne kameraappen og observer mikrobene som svømmer i vannprøven.

I 2013 sendte astronauter smarttelefonsatellitter, såkalte "PhoneSats", opp i bane som billigere satellittalternativer

Økolog

Echo Meter Touch 2 kobles til smarttelefonen din via USB-C

Å telle sommerfugler og observere fugler kan være mye mer enn en hobby. Takket være GPS-sensorene i smarttelefonene våre kan hvem som helst spore dyr og samle inn data som forskere kan bruke til å overvåke bestander av ville dyr. GPS-en på smarttelefonen din måler avstanden mellom enheten din, kommunikasjonsmastene og satellittene for å triangulere din nøyaktige posisjon. Denne teknologien gjør det mulig å kartlegge ville områder for insekter, fugler og planter med stor nøyaktighet og dele funnene dine med de mange folkeforskningsprosjektene i appbutikken.
Det kan være vanskelig å identifisere dyr for å registrere bestandene deres, særlig fordi så mange arter ser like ut. Det finnes massevis av apper som kan hjelpe deg med å identifisere alt fra fuglesang til pattedyrmarkeringer. For flyvende revefanatikere finnes det et praktisk tilbehør som kan gjøre smarttelefonen din om til en flaggermusdetektor. Echo Meter Touch 2 er laget av Wildlife Acoustics, og er en liten enhet som kobles til smarttelefonen din og registrerer ropene til flaggermus i nærheten. Disse er ofte utenfor rekkevidden til menneskelig hørsel, men Echo Meter Touch 2 kan registrere flaggermusenes ekkolokaliseringsrop i sanntid og vise dem på smarttelefonen din via en tilhørende app. Appen bruker også "kaleidoscope pro sound analysis software" til å matche lydene med en av de mange flaggermusartene i databasen, som omfatter Nord-Amerika, Europa, Sør-Afrika og Neotropika.

Smarttelefoner kan brukes til å kartlegge
dyrelivet og spore dyrenes bevegelser

Nomofobi er frykten for å være uten telefonen din

Apper for folkeforskning

1 Merlin
Merlin-appen er utviklet av Cornell University og bruker lydidentifikasjon for å lytte til fuglesang og analysere bilder i sanntid for å foreslå en matchende art. Den gir deg også muligheten til å lagre dine fjærkledde funn i en "livsliste".
2 Zooniverse
Denne appen lar deg delta i et utall av folkeforskningsprosjekter som er opprettet av forskere for å hjelpe dem med å sile gjennom data for å bidra til dyreforskning, i tillegg til prosjekter på mange andre felt.
3 FIT count
FIT count er laget av det britiske Centre for Ecology and Hydrology, og lar deg logge alle ville pollinatorer du finner. Dataene du samler inn om pollinatorer i ditt område, fra svirrefluer til humler, vil bidra til det britiske Pollinator Monitoring Scheme (PoMS).
4 imammalia
Etter at du har valgt land, kan du i denne appen velge landets pattedyrarter fra en liste og registrere observasjonene dine. Du får også noen viktige innsikter for å lære mer om dine ville pattedyrnaboer.
5 Blomstrende alger
Rundt om i Storbritannia finnes det skadelige blågrønne alger som truer det lokale dyrelivet. Med Bloomin' Algae-appen kan du lokalisere utbrudd av alger og bidra til å informere lokale myndigheter om utbredelse og alvorlighetsgrad.

© Alamy / Huawei / Wildlife Acoustics / Illustrasjon av Nicholas Forder

Oppdage jordskjelv

Hvordan akselerometeret på smarttelefonen din fanger opp seismisk aktivitet i MyShake-appen

MyShake-appen lar deg se seismisk aktivitet
aktivitet fra hele verden

Seismolog

Den samme maskinvaren som kan gjøre smarttelefonen din til et kompass eller et speedometer, kan også brukes til å studere jordskjelv. Et akselerometer er en samling bevegelsessensorer som kan registrere akselerasjonskrefter og omdanne dem til elektriske signaler for å måle dem. Disse kreftene omfatter den statiske tyngdekraften, vibrasjon - også kjent som "tidsvarierende" - og vipping, også kalt "kvasistatisk". Alle disse påvirker telefonens bevegelser på tre ulike akser. Ved å måle endringene i hvordan disse kreftene samvirker med smarttelefonen, kan akselerometeret identifisere endringer i hastighet og retning.
Flere apper har utnyttet dataene fra det håndholdte akselerometeret til å lage jordskjelvvarslingssystemer, som for eksempel MyShake. MyShake er utviklet i et samarbeid mellom University of California, Berkeley, og United States Geological Survey (USGS), og samler inn data om telefonens bevegelser. Når den oppdager seismisk aktivitet, varsler den alle smarttelefonene i MyShake-nettverket. En algoritme kan estimere størrelsen, plasseringen og intensiteten av rystelsene i de omkringliggende områdene. For å skille mellom typisk bevegelse og bevegelse bruker algoritmen også et maskinlæringsprogram, eller "nevralt nettverk", som øker nøyaktigheten over tid.

Det er rundt 55 jordskjelv i verden hver dag

"Akselerometeret kan
identifisere endringer i hastighet
og retning"

4 Akselerasjon
Målt i enheter av
tyngdekraften, kjent som g-kraft,
jo høyere avlesning,
jo mer intens er den
seismisk aktivitet.

3 X-aksen
Akselerasjonen
av den sideveis
bevegelse av
smarttelefonen i
begge retninger.

1 Z-aksen
Smarttelefonens
vertikale akselerasjon,
oppover og
nedover.

2 Y-aksen
Akselerasjon av
telefonen langs dens
horisontale forover
og bakover
bevegelse.

Den første smarttelefonen ble lansert i 1994

Astronom

Din
smarttelefon
er fullpakket
med sensorer
som hjelper
deg med å spore
kretsende
objekter

Det finnes mange apper som lar deg finne planetene og oppdage stjernebilder ved hjelp av smarttelefonens gyroskopsensorer og kompass. De kan til og med hjelpe deg med å spore passerende satellitter og den internasjonale romstasjonen (ISS) mens den beveger seg over nattehimmelen, for eksempel med NASAs "Spot the Station"-app. For å gjøre dette bruker sporingsappene kjente data om ISS, for eksempel hastigheten og retningen på den 250 mil høye banen, sammen med solens posisjon og posisjonen din, for å peke deg i riktig retning av den glitrende ISS.
Men for å ta en nærmere titt på ISS og de utallige himmellegemene i og utenfor solsystemet trenger smarttelefonkameraene våre litt teleskopisk hjelp. De fleste teleskoper leveres i dag med et smarttelefontilbehør eller et tilbehør som kan gjøre smarttelefonen om til en digital skjerm for å se på og fotografere stjernene. Et av de mest avanserte smarttelefonteleskopene heter Hestia og er laget av teleskoppioneren Vaonis. Hestia ble lansert i 2024 og bruker et optisk system som gir 25 ganger forstørrelse til smarttelefonkameraet ditt. Ved å plassere smarttelefonen på den magnetiske basen og justere størrelsen, kan brukerne fokusere på stjerner, månen og fjerne himmellegemer. Hestias tilhørende app hjelper deg også med å navigere på nattehimmelen og guider deg til det kosmiske målet ditt med presisjon.

Hestia gjør smarttelefonen din om til
til et teleskop som automatisk kan
rette linsen mot stjernemål

Å fange månen

Her er noen tips for å få det beste månebildet

1 Slå av blitsen
Ekstra lys fra blitsen
vil bare reflektere lys fra
omgivelsene dine
og skjule utsikten til
av månen.

2 Zoom inn
Uten å redusere
kvaliteten på bildet,
zoome inn på månen for å
gjøre den til ditt fokus.

3 Endre eksponering
I kamerainnstillingene
innstillinger reduserer du
eksponeringsverdien til
lav. Dette reduserer
mengden lys
som fanges opp.

5 Lukkerhastighet
Øk lukkerhastigheten til
det lengste alternativet. Kameraet
kameraet vil bruke lengre tid på å
ta bildet, så sørg for å
så sørg for å stå så stille som
mulig eller bruk et stativ.

6 ta et større objektiv
Bruk et teleobjektiv
med en brennvidde på
lengde på 200 millimeter eller mer
eller mer for å fange
bedre månedetaljer.

4 Angi følsomhet
Still inn ISO-verdien til
mellom 80 og 100 for å
for å redusere lysstøy og få et
klarere månebilde.

"Sørg for å stå
så stille som mulig eller
bruk et stativ"

© Alamy / Shutterstock / Myshake / Vaois

Hvordan lage en

videospill

Har du noen gang lurt på
hvordan videospill går
fra en idé til et produkt
på en digital eller fysisk
hylle? La oss utforske hvert
trinn i prosessen

ord Stuart Maine

© Blitz Games Studios

Spill som Fantastiske kjæledyr er
laget for å vise frem unik teknologi
teknologi, som for eksempel Microsofts
Kinect-kamera

I 2024 jobbet omtrent 28 000 mennesker i videospillbransjen bare i Storbritannia

© Exient / Rovio

Bestem hvilket spill du skal lage
1 I den digitale verdenen med datamaskiner kan dataspill inneholde hva som helst, så det første steget er å bestemme seg for hva spillet skal være. Skal det skape et helt nytt univers eller være basert på en intellektuell eiendom (IP) som Angry Birds Transformerssom kombinerte både Angry Birds og Transformers IP-er? Hvilken sjanger - som "puslespill" eller "plattformspill" - vil det passe inn i, og hvilken maskinvare, for eksempel Nintendo Switch, vil det kjøre på? I den siste delen av dette trinnet bestemmes spillets lanseringsdato, slik at teamet får vite hvor lang tid de har på seg til å lage det.

stuart Maine

Forstå publikummet ditt
2 Når du vet hvem som kan spille spillet ditt, kan du gjøre undersøkelser om målgruppen for å forstå hva de liker og ikke liker. Det finnes ikke noe slikt som et "dårlig" spill, for opplevelser som kanskje ikke appellerer til deg, kan være veldig morsomme for spillets spesifikke målgruppe. For eksempel kan spillerne av et My Little Pony ikke liker hvordan et superdetaljert krigsspill om kjemperoboter fungerer, og det samme gjelder motsatt vei. Publikumsundersøkelser brukes til å lage "edderkoppdiagrammer" som det ovenfor, som lar deg grave deg ned i spesifikke temaer.

© Epic Games

Velg teknologi
3 De fleste spill kjører i "motorer", som er det vi kaller teknologien som sørger for å vise spillets grafikk, spille av lyd og musikk, ta imot innspill fra spilleren, koble til internett, lagre spillets fremgang og en rekke andre ting. Teamet plugger alt "innholdet" de lager inn i motoren for å skape spillet. De største motorene er Unreal og Unity, men det finnes mange andre, og noen selskaper lager sin egen teknologi.

© Adam Chilton

Spillindustrien

Dataspill lages av utviklingsstudioer som Naughty Dog eller TT Games, men spillene deres finansieres, utgis og markedsføres av utgivere som Devolver Digital, mens virkelig store selskaper som Activision eller Ubisoft både utvikler og utgir sine egne spill. Det finnes også uavhengige studioer som lager mindre spill uten at en utgiver er involvert. Noen av disse studioene er enslige utviklere som Lucas Pope, mens team som Subset Games eller Amanita Design består av små vennegrupper. At de er små, betyr at de kan lansere eksperimentelle spill på nettsteder som itch.io.

Prototyper og konseptkunst
4 Mens motoren forberedes, designes hele spillet, slik at teamet vet hva de skal lage. Kunstnere lager tegninger som viser hvordan miljøer, karakterer, monstre, gjenstander og så videre kan se ut, mens designere lager prototyper for å demonstrere hvordan spillet skal spilles. I mellomtiden lager lydmedarbeiderne lyd og musikk, og produsentene lager en liste over alle oppgavene som trengs for å ferdigstille spillet. Kort sagt er det mye planlegging og forberedelser.

© Aminata Design

Indie-utviklere som Amanita Design har råd til å ta
til å ta kreative risikoer som de store studioene ikke kan

Utblokking
5 I stedet for å kaste seg ut i å lage detaljerte "assets", lager teamet først en svært grov "blockout" av hele spillet. Dette ser uunngåelig forferdelig ut, fordi målet er å lage det så raskt som mulig, i stedet for å finpusse det, men det gjør at alle kan se nøyaktig hva de lager. Det er først når alle er enige om at blockout-versjonen av spillet er morsom, at teamet går videre til neste trinn, full produksjon. Her er et eksempel på hvor enkelt et blockout-miljø ser ut.

Produserer innhold
6 Først når teamet er fornøyd med blokkeringene, går de over til "produksjon", som er den lengste fasen av spillutviklingen. Her lager teamet alle "assets" i spillet, som kan omfatte nivåer, kjøretøy, figurer, pickuper, fiender, gåter, manus og historie, lyder og musikk, animasjoner, spesialeffekter, menyskjermbilder, veiledninger og alt annet du kan tenke deg. Det er her den grove blockout-versjonen av spillet gradvis erstattes med den polerte sluttversjonen.

Spilltesting, finpussing og testing
7 Spilltesting innebærer å få frivillige til å spille spillet, slik at teamet kan vurdere om folk liker det, om de kjører seg fast eller kjeder seg, og så videre. I tillegg er spill som Warhammer Combat Cards krever enorme mengder testing for å sikre at karakterene er balanserte. I mellomtiden "destruktivtester" teamets kvalitetssikringsmedarbeidere spillet ved å gjøre alt de kan tenke seg for å ødelegge det. På denne måten bidrar teamet til å finne bugs og feil som må rettes før lansering.

© House House / Panic.

© Well Played Games / Games Workshop

Markedsføring
8 Dette innebærer å sørge for at spillets målgruppe vet at spillet finnes. Hvis du ikke engang vet at et spill er lansert, er det jo umulig for deg å kjøpe det. Den spesifikke tilnærmingen som brukes for å markedsføre et spill, avhenger av hvem det er rettet mot. Markedsføringsteamet må finne ut hvor spillets målgruppe liker å oppholde seg - både i den virkelige verden og på nettet - og engasjere seg i disse miljøene. Det hjelper også hvis man, som i Untitled Goose Gamehar en kul "hook" for å tiltrekke seg oppmerksomhet.

522 milliarder dollar (383 milliarder kroner) vil bli brukt på dataspill i 2025

Uendelige muligheter

Etter å ha designet spill i nesten 30 år,
Anbefaler Stuart Maine å spørre "hvorfor?

Hva gjør en videospilldesigner?
I den digitale verdenen er det bare fantasien som setter grenser, noe som høres kult ut, men som gjør det vanskelig å vite om man er på rett vei. Designere representerer publikummet som kan komme til å spille et spill, så de kan spørre: "Lager vi det riktige?". Det finnes ikke noe som heter et dårlig spill - alt avhenger av hvem som spiller det. Noen vil ha en tøff utfordring, mens andre bare vil ha avslappende moro. Noen vil ha flerspillerkaos, andre vil ha en overbevisende historie. Som designer må du filtrere alle de mulige ideene og finne ut hvilke som passer for akkurat det spillet du skal lage.
Hvilke ferdigheter trenger en spilldesigner?
Du må selvsagt spille og elske videospill, men det holder ikke bare å spille favorittspillene dine. Spilldesignere spiller alle slags video-, brett-, krigs- og rollespill, og de prøver å forstå hvorfor de liker eller ikke liker et bestemt spill. Å kunne skrive eller tegne er en bonus, men den viktigste ferdigheten en designer trenger, er å kunne kommunisere. Det nytter tross alt ikke å ha de beste ideene hvis du ikke kan hjelpe andre med å forstå dem.
Hvordan får man jobb som spilldesigner?
Å studere spill på universitetet vil gi deg en forståelse av utviklingsprosessen og hjelpe deg med å finne ut hvilke deler du liker best å gjøre. Men hvis du vil skille deg ut, må du skape noe. Du kan gå sammen med venner og lage et lite spill, eller du kan lage et kort- eller brettspill. Mange spill lar deg lage nye nivåer eller "mods" til dem, eller du kan lete etter "game jams" i nærheten av der du bor. Å lage noe skjerper ferdighetene dine, og en portefølje med prosjekter er en fin måte å tiltrekke seg oppmerksomhet på.

Stuart har jobbet med
på et stort utvalg av
PC-, konsoll- og
mobilspill

Den største PC-spillbutikken, Steam, hadde 18 783 spill utgitt i 2024 - et gjennomsnitt på 51 spill per dag

© Dogubomb / Raw Fury

Lansering
9 Man skulle kanskje tro at lanseringsdagen for et spill er en nervøs tid for teamet, mens de venter på å finne ut om alt det harde arbeidet de har lagt ned var verdt det. Men i virkeligheten vil de fleste i teamet enten jobbe med spillets første oppdatering eller ha gått videre til neste spill. Teamet vil likevel sjekke anmeldelser og salgstall, slik at de kan lære hvordan de kan gjøre det neste spillet enda bedre. The Blue Princefikk for eksempel mye oppmerksomhet i pressen, noe som alltid hjelper!

© Valve Corporation.

Støtte og utvide
10 Selv om det lanseres mange "frittstående" spill, er stadig flere spill "live-serviced", noe som betyr at utvikleren fortsetter å oppdatere og gi ut nytt innhold til spillet etter at det er lansert. I begynnelsen kan det inkludere oppdateringer for å fikse feil - man finner aldri alle problemer før lansering. Men hvis et spill er en suksess, er det ofte verdt å fortsette å gi ut nye "ting" til det så lenge folk fortsatt liker å spille det. Valves Team Fortress 2har for eksempel blitt oppdatert mer enn 700 ganger siden det ble lansert.

Teste ideer med prototyper på papir

Spillene utvikles raskt som prototyper i form av ekstremt grove brettspill før de implementeres på en datamaskin

1 Kom opp med en idé
Du kan lage prototyper av hele spill på papir, men vanligvis tester du ett element, og kombinerer deretter flere prototyper til et komplett spill.
2 Finn ut hva du vil vite
De beste prototypene besvarer ett spørsmål. Noe sånt som: Er dette morsomt? Forstår spillerne det? Er det for komplisert?
3 Lag prototypen
I papirprototyper bruker man papirbiter, penner, terninger og brettspillbrikker for å få noe spillbart så raskt som mulig.
4 Test den selv
Spill din egen prototype for å oppdage problemer, gjøre umiddelbare endringer og finne ut hvordan du skal forklare "reglene" til andre.
5 Test med andre
Be folk om å spille prototypen din. Forklar hvordan du spiller, og se hvilke deler de liker best eller minst.
6 Neste skritt
Ideen kan være klar til å implementeres digitalt, den kan trenge endringer, eller den kan bare kastes for å prøve noe annet.

"I den digitale sfæren
er det bare fantasien
fantasien din"

© Pen & Sword books

Ønsker du å grave
dypere inn i
å lage dine egne
spill? Sjekk ut
ut Designing
Videospill av
Stuart Maine for
en trinn-for-trinn
guide til
hele prosessen,
pluss mange
nyttige råd.

Verdens sterkeste kran

Mammoet SK6000
har fått tittelen
som verdens sterkeste
landbaserte kran. Hvordan
kan den bidra til å bygge
en grønnere fremtid?

i bygg- og anleggsbransjen er størrelsen og vekten på teknisk utstyr begrenset av hva som kan løftes av en kran eller annet løfteutstyr. Dette betyr at større og kraftigere maskiner, som er mer effektive i sine roller, ikke er gjennomførbare fordi de er avhengige av kraner som rett og slett ikke er sterke nok til å løfte dem. Kranenes kapasitet utvides imidlertid stadig, og den 30. august 2024 lanserte tungløftselskapet Mammoet verdens sterkeste landbaserte kran: SK6000. Denne kranen er i stand til å løfte en enkelt last på 6 000 tonn - tilsvarende rundt 45 frihetsgudinner.
SK6000 er en ringkran, noe som betyr at den svinger ved å dreie på et ringformet spor. Kranen er først og fremst beregnet på fornybar energi, ettersom det er etterspørsel etter større vindturbiner for å kunne levere mer grønn strøm. Moderne vindturbiner har grunnmoduler som veier opptil 3 000 tonn, noe som ikke er noen utfordring for SK6000. Denne rekordhøye løftekraften betyr at selskaper kan bruke kranen til å bygge med større komponenter, samtidig som ingeniørene kan planlegge mer ambisiøse prosjekter og energiproduserende mål, noe som gjør prosessen mer effektiv og fører til kraftigere konstruksjoner.
Komponentene leveres til kranen, som bygges i nærheten av der vindparken er planlagt. Det betyr at de ferdige turbinene bare har en kort reisevei til stedet der de skal installeres. SK6000 drives helt og holdent av strøm fra nettet eller batteri, noe som også begrenser miljøpåvirkningen fra byggeprosessen. Kranen er også den største på markedet, og den har en aksjonsradius på 144 meter. Kranen dekker et stort område og kan plukke opp moduler fra havnekanten og bygge flytende turbiner direkte på dypt vann ved siden av, alt fra ett fast punkt. Med kraft og presisjon bidrar store kraner som SK6000 til å holde ingeniørkunsten innovativ og til å bygge sterke strukturer og renere energisystemer.

Den første kranen ble bygget av tre av de gamle grekerne rundt 500 fvt

Montering av kran

SK6000 ble først satt sammen i juli 2024 i Westdorpe i Nederland. Etter at kranen var ferdig konstruert, kunne den ses på over seks kilometers avstand på grunn av sin enorme størrelse. For å konstruere kranen ble Mammoets andre kraner brukt. Store komponenter, som bommen, ble først satt sammen på gulvet og deretter heist opp. Kranene som ble brukt til byggingen av SK6000, inkluderte to 250-tonns beltekraner, som har et understell med bevegelige belter for å gjøre dem mobile, og en 140-tonns Gottwald mobil havnekran, en raskere kran på gummidekk. For en kran med så stor styrke og størrelse kreves det et sterkt og lett materiale. SK6000 er laget av høykvalitetsstål.

Arbeidere som monterer kranens stålmoduler
stålmoduler bit for bit

Større kraner kan håndtere
med tyngre laster

200 000 kraner er i drift over hele verden

SK6000 kan dreies på basen for å
sin base for å flytte gjenstander

© Alle bilder: Mammoet

SK6000 gjennomgikk testing
ved Mammoets anlegg i Westdorpe
i Nederland

Niels Jonker

Hvordan det fungerer snakker med Mammoets
tekniske teamleder om betydningen av
betydningen av den største ringkranen

© Niels Jonker

Hva skiller SK6000 fra tidligere kraner?
Det som skiller den fra de andre kranene, er ikke bare størrelsen, men også lastmomentet. Den kan løfte mest vekt, 6 000 tonn, men lastmomentet [kraften lasten utøver på kranen] betyr at den kan løfte store mengder vekt over en stor radius. Lastmomentet er 550 000 tonnmeter. Den kan løfte 550 000 tonn i en avstand på én meter fra kranens dreiepunkt. Den sterkeste kranen før denne er på 350 000 tonnmeter, så det er litt av et steg opp.
Hvordan vil denne kranen støtte fornybar energi?
Den kommer til å spille en stor rolle på oppstillingsplassene, der alle delene til for eksempel store vindturbiner settes sammen. Og med hovedbommen kan du for eksempel løfte understellene [fundamentene]. Og så kan du bygge en jibb på kranen, og med denne jibben kan du bygge tårnene og nacellene [energiproduserende komponenter]. Vindturbiner blir stadig større og tyngre. Med SK6000 vil vi kunne løfte de nyeste turbinene.
Hvor lenge varer store kraner?
I Mammoet har vi mange store kraner. Og for eksempel kan disse kranene, med riktig pleie, vare lenge. Jeg sier ikke evig, men for å gi deg en idé: En av våre eldste ringkraner som vi fortsatt bruker, er fra 1996. Hver gang du bygger en slik kran og tar den fra hverandre igjen, blir den vedlikeholdt og deler blir fornyet. Så det er ikke slik at en kran som denne blir stående et sted i ti år. Når du fortsetter å vedlikeholde dem, kan disse kranene vare evig.
Hvordan vil denne kranen revolusjonere byggebransjen?
Jeg tror det spennende er at denne kranen er starten på en ny æra med bygging av enda større kraner, fordi modulene blir stadig større, og disse kranene setter nye standarder i markedet. Med denne tror jeg produsentene vil se at de kan bygge enda større moduler. Når du står ved siden av kranen, er det en massiv maskin å se på. Vi har gått utenfor det vi gjorde før. Før var alle bomdelene våre basert på containerstørrelser, og du var begrenset til containerstørrelsen. Med denne kranen er bommen bygget av deler som du putter i en container en container. Med denne nye byggeteknikken kan du bygge større og større. Det er ingen grenser, vil jeg si.

6 Vindmølletårn
Store vindturbiner kan
bygges av kranen
på en flytende struktur
og trekkes ut til deres
plassering til havs.

8 Montering før løfting
Mindre kraner assisterer
SK6000. Disse kan
montere komponenter
til større moduler.

SK6000 er like høy som en 60-etasjes bygning

Dette bildet, tatt ovenfra
ovenfra, viser de svarte
sporene kranen beveger seg på
langs ringbasen

Gjør det modulært

Kranen fraktes i 300 containere til et hvilket som helst sted i verden, der den bygges for et bestemt prosjekt. Ringen ved basen kan bygges etter behov. Hvis det for eksempel ikke er behov for 360 graders rotasjon, trenger man ikke å bygge hele ringen, noe som reduserer behovet for gulvplass. Motvektene kan endres basert på løftekapasiteten som trengs for hvert enkelt byggeprosjekt. Det modulære elementet betyr også at kranen kan byttes ut med ulike deler for å endre størrelse eller rolle. Og når deler går i stykker eller må skiftes ut, kan de byttes ut i stedet for å påvirke hele kranen.

Verdens største vindturbin kan forsyne 170 000 hjem med energien som genereres i løpet av én dag

3 Fast utligger
En horisontalt plassert arm øker løftehøyden
løftehøyden til 274 meter. SK6000
SK6000s jib er i en fast posisjon for å øke
for å øke vekten den kan bære.

2 Bom
Hovedmasten
på kranen
når en høyde
på 171 meter.

5 Lastledning
Denne kabelen forbinder
kroken til kranens bom
bommen. Denne strammes til
og løsnes med
elektrisk kraft.

7 Levering av deler
Kranen kan brukes
brukes hvor som helst
containerskip har
tilgang til.

Dette viser hvor stor kranens krok er
krok i forhold til et menneske

1 Ringbase
Kranen beveger seg
langs denne buede
sporet for å rotere og
utvide rekkevidden.

4 Motvekter
40 beholdere, fylt
med sand og grus,
produserer en 4 200 tonn tung
motvekt for å forhindre
kranen fra å tippe.

Fast til flytende

Til tross for at den er den sterkeste landbaserte kranen, er et av dens viktigste bruksområder å sette sammen maskiner som skal operere langt fra land. For at konstruksjonen av havvindmølleparker skal fungere, må kranen operere ved siden av dypt vann. Fastmonterte turbiner blir vanligvis ferdig montert og fraktet ut på havet på en flytende plattform nærmere land, før de senkes ned og festes til havbunnen. For store, bunnfaste turbiner med tyngre fundamenter kan fundamentet festes først, og turbinen bygges på toppen. Men ettersom turbinene blir stadig større og krever tilgang til åpnere og mer vindutsatte farvann, kan store kraner som SK6000 montere flytende turbiner med et stort flytende fundament som ligger rett under vannoverflaten. Etter at de flytende turbinene er ferdig montert, slepes de ut på havet og plasseres i optimal posisjon.
Flytende turbiner er den metoden som velges for anlegg som ligger lenger ute til havs, der vinden er sterkere. Den landbaserte SK6000 bygges i mer kontrollerte omgivelser med roligere vind, før turbinene slepes ut på dypere vann. Begge typer vindparker er avhengige av sterkere kraner for å montere de stadig tyngre komponentene. Produksjon av større vindturbiner gir større kraftproduksjon. Den sentrale delen av turbinen, som huser alle de energiproduserende komponentene, kalles nacellen. Den sitter midt mellom turbinbladene. Generelt kan man si at jo høyere nacellen sitter over vannet, desto sterkere vind har den tilgang til.

Kranen i aksjon

Hvordan brukes SK6000 til å bygge en vindpark?

De siste delene av en
flytende vindturbin er
satt sammen, klar til å bli
fraktes ut på havet

Hva er et
SIM-kort?

Det finnes flere SIM-kort enn mennesker i verden

Møt databrikken i smartenheten din som holder deg tilkoblet

SIM-kort settes inn ved å åpne et lite
skuffen på siden av en mobil enhet

obiltelefoner er personlige for brukeren. De kan inneholde kontaktdata for nær familie, personlige meldinger og nyttige applikasjoner. Når du bytter enhet, må du ofte ha med deg et SIM-kort for å overføre disse dataene og identiteten til en ny enhet. SIM står for Subscriber Identity Module. Dette lille kortet må settes inn i en enhet for at du skal kunne koble deg til et mobilnettverk og kommunisere via mobile internettjenester. Informasjon som kontaktopplysninger kan enten lagres på selve enheten eller på SIM-kortet. Hvis du ønsker å overføre alle kontaktopplysningene dine - eller andre data - til en ny telefon, må du sørge for at disse opplysningene er lagret på SIM-kortet i innstillingene, og ikke bare på telefonens interne lagringsplass. Dataoverføring mellom en telefon og et SIM-kort innebærer kommunikasjon mellom enhetens datamaskin og kortets chip. Når du klikker på en knapp med en melding som for eksempel "lagre på SIM-kort", endrer telefonen de valgte dataene til et format som er tilgjengelig for SIM-kortet. Telefonens operativsystem sender et signal til enheten og beordrer den til å motta og lagre dataene. Når handlingen er utført, sender SIM-kortet et retursignal for å bekrefte prosessen, og en bekreftelsesmelding vises på skjermen for brukeren. Metalldelen av SIM-kortet kobles til telefonens elektriske kretser, og data overføres gjennom elektriske signaler.

Fordeling av kort

Hvordan lagrer dette lille smartkortet data?

3 Vcc
Dette er strømforsyningspinnen
strømforsyningsstift, som
kontrollerer spenningen
som leveres til SIM-kortet.

4 GND
Også kjent som
jordingspinne, denne seksjonen
fullfører den elektriske
kretsen og returnerer en
elektrisk strøm tilbake til
strømkilden.

2 Tilbakestilling
Når enheten sender et tilbakestillingssignal
signal, tilbakestiller denne delen
sIM-kortet for å fjerne
eventuelle feil eller oppdatere
dataene.

5 Vpp
Programmerings
spenningspinnen er ikke
alltid nødvendig i
moderne kort. Dens
funksjon er å
øke
spenningen for
programmering slik
at minneceller
kan lagre data.

1 Klokke
Denne pinnen synkroniserer
tidsdata mellom enheten
mellom enheten og SIM-kortet
slik at data blir lest med
med riktig timing.

6 I/O
Inngangs-/utgangspinnen
utgangspinnen sender
kommandoer mellom
en enhet og dens SIM-kort.

SIM-kort kan brukes i telefoner,
nettbrett, bærbare datamaskiner, smartklokker
kameraer og GPS-enheter

Innebygde SIM-kort

Hvis du nylig har kjøpt en ny telefon, er det ikke sikkert at du trenger å sette inn et SIM-kort for at telefonen skal lære seg identiteten din. I stedet for en brikke som du fysisk må ta ut og sette inn, bygges SIM-kortene nå inn i enhetene som omprogrammerbare brikker. Innebygde SIM-kort (eSIM) er innebygd i enhetens hovedkort. Når du endrer abonnementet ditt ved hjelp av et eSIM-kort, må du i stedet endre datainnstillingene i enhetens innstillinger. eSIM-kort fjernprogrammeres, og brukerens dataprofil kan overføres trådløst. For produsentene av smartenheter tar denne metoden mindre plass og gjør det mulig å produsere slankere enheter. Den sparte plassen kan brukes til å optimalisere andre komponenter.

SIM-kortene har krympet i størrelse gjennom årene, fra mini-SIM til mikro-SIM og ned til nano-SIM og eSIM

Verdens største kulepenn er 5,5 meter lang

Inne i en
kulepenn

Oppdag mekanismen som gir denne hverdagsgjenstanden kraften til å skrive

En gjennomsnittlig kulepenn kan skrive opptil
45 000 ord før den går tom for blekk

Utgivelse av blekk

5 Blekkflyt
Tyngdekraften trekker
blekket nedover
røret og leverer
leverer det til
til valsekulen.

en første kulepennen ble patentert i 1888 av den amerikanske oppfinneren John J. Loud. Den første designen kunne brukes til å skrive på lær og tre, men den fungerte ikke så godt på papir. På 1930-tallet forbedret den ungarske journalisten og oppfinneren László Bíró Louds design og skapte den moderne kulepennen, også kalt kulepennen.
Som navnet antyder, bruker kulepennen en metallkule i spissen til å dosere blekk fra en innvendig patron. Før kulepennen ble et populært skriveredskap på 1930-tallet, var skriving med blekk begrenset til penner med ujevn flyt, som fyllepenner og fjærpenner. Disse var avhengige av kapillærvirkning - en prosess der væske flyter langs et trangt rom uten hjelp av andre krefter som tyngdekraften - for å få blekket ned på siden.  Kulepenner kan fordele blekket jevnere fordi de bruker kuler som sprer det tyktflytende blekket jevnt over siden. Disse pennene har imidlertid ingen kapillærvirkning, så de er avhengige av tyngdekraften for å flytte blekket ned i den innvendige patronen. Når du holder en kulepenn opp ned en stund og deretter begynner å skrive igjen, tar det derfor noen sekunder og noen frustrerte skriblerier før blekket når frem til rollerballen.

Hvordan tyngdekraften og en rullende metallkule får blekket til å flyte når du setter pennen på papiret

3 Kontinuerlig hette
Rullen og hylsen
sitter i flukt med hverandre
uten mellomrom. Dette
fungerer som en kontinuerlig
hette på pennen,
og hindrer luft i å
når blekket på innsiden.

4 Slipp
Etter hvert som rullkulen beveger seg
over siden, samler den opp
det tyktflytende blekket på
overflaten og sprer
det ut på papiret.

tilbake
fjær

Stempel

front
fjær

tønne

påfyll

1 Rullekule
Kulelagrene i kulepenner
penner er ofte laget av
robuste metaller som f.eks
wolframkarbid, og er
vanligvis enten 0,5 eller
0.7 millimeter brede.

2 Sokkel
Rullekulen sitter inne i
en hylse på tuppen av pennen
pennen, hvor den kan bevege seg fritt
bevege seg fritt i alle retninger.

© Alamy / Shutterstock / Illustrasjon av Nicholas Forder

En kulepenn
rommer rundt 1,2
milliliter blekk

Ingredienser til blekk

For å holde strekene jevne på siden bruker kulepenner blekk som er laget med en kombinasjon av oljer, fettsyrer, fargestoffer og pigmenter. Oljer og fettsyrer gjør ikke bare blekket mer tyktflytende enn et vannbasert alternativ, de smører også kulevalsen og hindrer at den tetter seg. Noen av oljene som brukes i kulepennblekk, for eksempel fenoksyetanol, reagerer raskt med luft, slik at de tørker nesten umiddelbart når de treffer papiret. Fargen på blekket kommer fra en rekke ulike kilder. For eksempel er svarte pigmenter vanligvis laget av karbonmineraler, mens blått blekk er laget av syntetiske jernbaserte fargestoffer.

transport

KJØRING

ELEKTRISK

Polestar 3 har rekorden for lengste kjøretur på én lading, med en kjørelengde på 581,3 km

Sett deg bak
rattet i en
et helelektrisk kjøretøy
kjøretøy og
oppdag hvordan
vi bekjemper
vår avhengighet
til bensin- og
bensindrevne biler

O

e siste par tiårene har verden opplevd en boom i salget av helelektriske biler (EV). Det anslås at det innen 2029 vil være 17,36 millioner elbiler på veiene verden over. I motsetning til sine fettere med forbrenningsmotor trenger ikke elbiler fossilt drivstoff, som bensin og diesel, for å fungere. I stedet er de avhengige av et gigantisk oppladbart litium-ion-batteri i bunnen av kjøretøyet for å levere den elektriske energien som trengs for å bevege hjulene. Det er et enkelt konsept som er i ferd med å forandre bilindustrien fullstendig, men det har tatt lang tid å komme dit vi er i dag når det gjelder kommersiell teknologi.
Selv om det kan virke som om elbiler er en relativt ny oppfinnelse, har de eksistert siden 1800-tallet. Oppfinnere over hele verden, blant annet i Ungarn, Nederland og USA, har forsøkt seg på å bytte ut forbrenningsmotoren med et helelektrisk alternativ. Et av de første elektriske kjøretøyene som kunne frakte passasjerer, ble konstruert i London av Thomas Parker i 1884. Det som så ut som en hestetrukket kjerre, trengte ikke hjelp av dyr, men var helt avhengig av et blybatteri for å få strøm.  Helt siden Parkers bensindrevne alternativ trillet nedover veien i opptil 12 miles i timen, har verden introdusert elbiler i alle former og størrelser. Og det finnes tre ulike typer å velge mellom. Den første er batterielektriske biler (BEV), som utelukkende drives av et internt batteri som lades opp av en ekstern strømkilde. Disse batteriene bruker utveksling av positivt ladede litiumioner gjennom en væske som kalles elektrolytt for å få energi. Når bilen kjører rundt og bruker energi, beveger litiumionene seg fra

Storbritannia har 75 000 offentlige elbilladere

getty / Shutterstock / AdobeStock / Ariel / Jaguar

en negativt ladet elektrode, kalt anode, til en positivt ladet elektrode, kalt katode. Reisen mellom de to elektrodene genererer fritt bevegelige elektroner i anoden, som bilen bruker til å produsere strøm. Når strømmen er brukt opp og dashbordet blinker rødt for drivstoffpåfylling, er det på tide å lade opp batteriet. Når det sendes elektrisk strøm inn i batteriet, beveger de positivt ladede litiumionene seg fra katoden til anoden. Bilbatteriet er fullt når alle litiumionene har samlet seg ved anoden og er klare til å frigjøres.
En ladbar hybridbil (PHEV) kan veksle mellom den bensin- eller dieseldrevne forbrenningsmotoren til en typisk ikke-EV og et internt batteri som lades eksternt. En elektrisk hybridbil (HEV) bruker en bensin- eller dieselmotor og et mindre internt batteri som lades mens kjøretøyet kjører eller bremser, slik at det ikke lades eksternt. I tillegg til den ofte elegante, futuristiske designen, er det én åpenbar og svært tiltalende kvalitet ved å kjøre rundt i en helelektrisk bil, og det er miljøpåvirkningen - eller rettere sagt mangelen på miljøpåvirkning. Uten de gassformige grusomhetene som et typisk kjøretøy med forbrenningsmotor slynger ut i atmosfæren, som karbondioksid og nitrogenoksider, er elbiler i seg selv forurensningsfrie. Energien som driver dem, kan imidlertid komme fra fossile kilder, som kull- eller gasskraftverk, noe som bidrar til det samlede karbonavtrykket.
Du har sikkert sett ladestasjoner for elbiler dukke opp rundt supermarkeder, bensinstasjoner og garasjer for å gi strøm til utladede batterier. Akkurat som når du kobler telefonen til et strømuttak, henter disse bilene energi fra strømnettet via store ladekabler. Strømmen kommer i én av to former, enten som vekselstrøm (AC) eller likestrøm (DC). For biler som lades med vekselstrøm, vil det ta en stund å lade batteriet helt opp. Det skyldes at vekselstrømmen må omdannes til likestrøm i kjøretøyet før den kan pumpes inn i bilens hovedbatteri. Og selv om vekselstrøm ofte er billigst og best for batteriets langsiktige helse og effektivitet, kan det ta flere timer før batteriet er fulladet. Hvis du har mindre enn én time til rådighet, kan en hurtigladning med likestrøm pumpe strøm rett inn i batteriet uten at det må konverteres.
Det finnes en annen ny teknologi som kan gi drivstoff til elbilen din: trådløs lading. I likhet med smarttelefonen eller smartklokken din utnytter trådløs lading et fysikkprinsipp som kalles

Opp til himmelen

Helelektriske kjøretøy er ikke begrenset til veiene. En dag kan himmelen fylles av fly uten en dråpe jetdrivstoff om bord. Velis Electro, utviklet av Pipistrel, leder an i flåten av fremtidige elfly. Det toseters flyet er det første helelektriske flyet som ble sertifisert av EUs flysikkerhetsbyrå i 2020. Med to litium-ion-batterier om bord kan det kompakte flyet fly i en toppfart på over 160 km/t, med en typisk flytid på 50 minutter. I likhet med elbiler på veien produserer Velis Electro null utslipp under flyging og genererer bare rundt 60 desibel lyd, noe som kan sammenlignes med nivået på en vanlig samtale mellom to personer. Flyet ble utviklet som et treningsfly for piloter og er godkjent for bruk i mer enn 30 land.

Pipistrel Velis Electro
takserer på ILA Berlin
Flyshow i Berlin i 2024

Inne i EV-systemet

12 Kontakt
Strømmen kommer inn i
bilen gjennom en
ladekontakt
som, i likhet med
stikkontakter hjemme,
varierer i form fra land til
fra land til land.

Fra kraftstasjon til fotpedal
pedal, hvordan energien finner veien
til hjulene på en elbil

11 Strømforsyningsmoduler
Disse strømmodulene
styrer hvilken type energi som
energi som leveres til
Elbilen, enten det er
Vekselstrøm eller likestrøm.

6 Batteripakke for trekkraft
Det elektriske drivstoffet til
Elbilen leveres av
traksjonsbatteri, som er
består av individuelle
litium-ion-moduler som
som utgjør det samlede batteriet.

1 Batteri (tilleggsbatteri)
Separat fra en elbils
hovedbatteri, et mindre
hjelpebatteri forsyner resten av
strøm til resten av bilens
bilens elektriske anlegg.

7 Ladeport
På samme måte som ved
å pumpe bensin
inn i et kjøretøy med forbrenningsmotor
kjøretøy med forbrenningsmotor, er
er ladeporten
hvor bilen kan
kobles til en
en strømkilde
for å få energi.

8 LED-skjerm
Ofte vil ladestasjoner
vil ladestasjoner komme
med en berøringsskjerm
for å velge betalings
betalingsalternativer.

9 Kjølesystem
Under lading,
produseres det varme
som et biprodukt.
Kjølesystemer
som for eksempel vifter
brukes til å fjerne
denne varmen og
opprettholde en konstant
temperatur.

Britiske bilprodusenter må inkludere akustiske lydsystemer i elbiler, slik at de ikke er "stille

13 Transformator
Høyspent energi
strømmen fra strømnettet
strømnettet transformeres
til et sikkert nivå og
føres inn i
ladestasjonen.

3 Overføring
Energi blir
overføres fra
hovedtraksjonsbatteriet
batteri til
bilens motor via
transmisjonen.

4 Elektrisk traksjonsmotor
Motoren mottar energi fra
fra traksjonsbatteriet og driver
driver kjøretøyets hjul.

5 Kraftelektronikk
kontroller
Dette systemet administrerer
strømtilførselen til motoren
og traksjonsbatterier.

Elektroner beveger seg i en leder med en hastighet på én millimeter per sekund

"Energien som driver dem
dem kan komme fra
fossile brenselskilder"

Litium-ion
battericellene
inne i et
Elbilbatteri
samlet
drivstoff til et kjøretøy

Elektromagnetisk induksjon betyr at fremtidens
Elbiler kan parkere og lade uten behov for
behov for en kablet tilkobling

10 Strømregulator
Regulatoren styrer strømmen fra
strømmen av strøm fra stasjonen til
bilen og regulerer spenningen for å
for å forhindre overlading.

2 Lader
Innkommende strøm fra ladeporten
ladeporten konverteres fra vekselstrøm (AC)
vekselstrøm (AC) til likestrøm (DC)
likestrøm (DC) og leveres til
til hovedtraksjonsbatteriet.

© Alamy / Getty / Illustrasjon av Adrian Mann

elektromagnetisk induksjon. Kort fortalt genereres det et magnetfelt, et såkalt elektromagnetisk felt, når en elektrisk strøm sendes gjennom en spole. Når dette magnetfeltet kommer i kontakt med en annen spole, kan det skape en kraft i spolens elektroner som får dem til å bevege seg, noe som i sin tur genererer en elektrisk strøm. Denne strømmen kan deretter brukes til å lade opp elbilbatterier uten behov for fysiske ladekabler. Effektiviteten til denne typen teknologi er imidlertid fortsatt mangelfull sammenlignet med kablede motstykker. Rundt 30 prosent av energien som produseres ved trådløs lading, går tapt under overføringsprosessen, mens mindre enn halvparten går tapt ved kablet lading.
Trådløs lading er fortsatt et spennende prosjekt i stadig utvikling, og det prøves ut over hele verden. I Nottingham i Storbritannia har for eksempel et prosjekt kalt Wireless Charging of Electric Taxis (WiCET) produsert flere trådløse ladestasjoner til den lille flåten av kommunalt eide taxier. Stasjonen kan tilby hurtiglading på 50 kilowatt, noe som gir full lading på bare 45 minutter. I USA har delstaten Michigan bygget landets første offentlige vei med trådløs lading i 2023.
Elbilenes økende popularitet fortsetter. I 2024 økte elbilsalget i verden med 25 prosent sammenlignet med året før. Blant de mest entusiastiske forbrukerne i verden er Kina den største elbilkjøperen, med over 11 millioner biler i fjor. Noen land rundt om i verden gjør en innsats for å prioritere innføringen av elbiler. Storbritannia vil for eksempel stanse salget av nye bensin- og dieselbiler innen 2030, for å gjøre plass til en fremtid med kun elbiler.

Et elektromagnetisk
spolesystem blir lagt
lagt i en vei i Tyskland
Tyskland for
innebygd
trådløs lading

Elbilladere til hjemmebruk er
vanligvis langsom lading
AC i stedet for DC

"Trådløs lading
er fortsatt et spennende område,
kontinuerlig utvikling
utvikling"

Én av fem biler som selges i 2023 er elektriske

Den elektrifiserte E20

En del av den europeiske motorveien E20, som forbinder de tre svenske storbyene Stockholm, Göteborg og Malmö, skal bli verdens første permanente elektrifiserte motorvei. Mens de kjører på motorveien, vil de reisende kunne lade bilene sine trådløst ved hjelp av induktiv lading. Langs midten av veien vil det ligge et nettverk av spoler under veidekket. Når strøm sendes gjennom spolene, kan det elektromagnetiske feltet som oppstår, lade elbilbatterier som er utstyrt med mottakerspoler. Ingeniørene har allerede testet en prototyp av E20 på øya Gotland i Østersjøen, der bussene kunne lade mens de kjørte langs en 3,5 kilometer lang strekning med elektrifisert vei. Byggingen av den 13 mil lange ladestrekningen på E20 er for tiden i gang og forventes å være ferdig senere i år.

For en futuristisk
ladefelt (ikke
E20) kan se ut

Det anslås at det finnes 88 millioner tonn litium på jorden

Ingen kabler kreves

Slik kan strømførende veier lade motoren din mens du er på farten

3 Mottakerspole
Det elektromagnetiske feltet som genereres i veispolen, induserer en elektrisk strøm i en mottakerspole inne i bilen.

5 Motor
Energien kan deretter sendes fra batteriet til kjøretøyets motor for bevegelse.

1 Elektrisk strøm
En strømstrøm ledes langs en spole som er gravd ned under veibanen.

2 Spole
Spolen er vanligvis laget av kobber, og når det går strøm gjennom spolen, genereres det et elektromagnetisk felt.

4 Batteri
Den elektriske strømmen går inn i en omformer for å omformes fra vekselstrøm til likestrøm, som brukes til å lade opp strømforsyningen.

"Kina er den største elbilkjøperen
kjøper, og kjøpte 11
millioner kjøretøy i fjor"

Batterioppgraderinger

En av de største revolusjonene vi kan komme til å se innen elbilteknologien, ligger i batteritypen som brukes. For øyeblikket er litium-ion-batterier bransjenormen for elbilproduksjon. Men det er en ny type batteri på trappene som kan komme til å endre hele spillet. Det kalles et faststoffbatteri, og i motsetning til litiumionebatterier mangler disse det flytende elektrolyttmediet som litiumionene beveger seg gjennom mellom elektrodene. I stedet bruker de et fast materiale mellom elektrodene.
Konseptet med faststoffbatterier forbedrer noen av de ineffektivitetene som flytende elektrolytter medfører. For eksempel begrenses litiumionene i hvor raskt de beveger seg mellom elektrodene av den flytende elektrolytten. En fast elektrolytt kan kanskje øke hastigheten litiumionene beveger seg mellom elektrodene med. På samme måte må flytende elektrolytter holde en konstant temperatur for å være effektive, og de må ikke utsettes for annen varme. Derfor er det behov for kjølesystemer. Et faststoffbatteri vil ikke kreve slike tiltak.

Bevegelse gjennom faste stoffer

Oppdag den solide vitenskapen bak disse fremtidige elbilbatteriene

1 Anodekollektor
Det er her de
frie elektroner blir
samles inn fra
bevegelse av
litiumioner.

4 Katode
Disse positive elektrodene er laget
av forskjellige litiummetalloksider,
som for eksempel litiumkoboltoksid eller
litium-manganoksid.

2 Anode
En rekke ulike materialer
kan brukes til å fungere som
batteriets anode,
litiummetall, grafitt eller silisium,
grafitt eller silisium.

3 Separator for faste stoffer
Faste, porøse materialer, som for eksempel
keramikk eller polymerer, er under
utvikles for å fungere som et medium
litiumionene kan bevege seg gjennom.

5 Katodeoppsamler
Innkommende energistrøm
fra en ekstern strømkilde
strømkilde passerer inn i
kollektorene, noe som fører til at
litiumionene til å bevege seg tilbake
tilbake mot anoden.

© Alamy / Getty / Shutterstock / Science Photo Library

Morgendagens elbiler

Jaguar Type 00

2026 kan bli året Jaguar lanserer sin elegante, helelektriske luksuslimousin. Basert på konseptbilen Type 00, som ble avduket i desember 2024, skal det neste tilskuddet til produsentens bilpark benytte seg av plattformen "Jaguar Electric Architecture" (JEA). Den fremtidige Jaguar-modellen som bruker JEA, vil ha en målrekkevidde på minst 40 mil på en enkelt lading, sammen med en rekkevidde på 200 mil med bare 15 minutters hurtiglading. Ifølge Autocar vil den fremtidige elektriske firedørs-modellen produsere 986 hestekrefter når den lanseres.

© Jaguar

Hvilken av disse neste generasjons
elektriske bilene ville du
kunne du tenke deg å kjøre rundt i?

Afeela 1

Afeela Afeela 1 blir den første elbilen som kommer ut av det usannsynlige samarbeidet mellom teknologigiganten Sony og bilprodusenten Honda, og den skal lanseres i 2026. Som du kanskje forventer av en bil laget i samarbeid med Sony, er Afeela 1 fullpakket med høyteknologiske dingser. Det vil være 40 sensorer om bord i elbilen, inkludert 18 kameraer, ett lidarsystem for navigasjon, ni radarer og 12 ultralydsensorer for å gi førerne "Level 2+ autonom førerassistanse".

© Bentley

© Sony Honda Mobility

Bentley 2026

Så langt har ikke luksusbilprodusenten Bentley lansert et helelektrisk tilskudd til bilparken sin. Men 2026 er satt til å bli året da merkets første elbil blir avduket for verden. I juli 2025 avslørte Bentley konseptbilen EXP 15 som en indikasjon på hvordan fremtidige Bentley EV-sedaner kan komme til å se ut. Den er inspirert av den legendariske treseters Bentley Speed Six fra 1930-tallet, også kjent som "Blue Train". Selv om Bentley har gitt ut få detaljer om sin jomfrutur inn i elbiler, vet vi at det blir en luksuriøs urban SUV.

Verdensrekorden for raskeste elbil er Venturi Buckeye Bullet 3 med 341,264 miles i timen

© Nissan

Nissan Leaf

Våren 2026 kommer Nissans nyeste elbil Leaf. Den aerodynamiske coupé-lignende bilen skal ha en lang rekkevidde på 375 miles og kan skilte med et batteri på opptil 75 kilowattimer og opp til 214 hestekrefter. De innvendige skjermene vil være Google-drevne berøringsskjermer, som vil informere sjåførene om de beste ladestasjonene for å få påfyll av strøm på reisen. Den kommer også med Vehicle-to-load-teknologi, som gjør batteriet om til en mobil strømkilde for apparater som bærbare datamaskiner, smarttelefoner og andre husholdningsapparater.

ariel

Ariel Hipercar

Ariel Hipercar ble annonsert i 2017 og er den etterlengtede elektriske sportsbilen med ultrahøy ytelse. Det innebygde litium-ion-batteriet på 62 kilowatt skal produsere opptil 1180 hestekrefter ved hjelp av firehjulsdrift. Dette helelektriske kraftverket skal nå 160 km/t på bare 4,4 sekunder, med en toppfart på 160 km/t. Det anslås at kjøretøyet vil ha en rekkevidde på 150 miles. Hipercar er fortsatt "under arbeid", ifølge nyhetssiden Car Throttle, og det er ennå ikke annonsert noen tidsplan for lanseringen.

Scout Terra og Traveler

Vi må vente til 2027 for å se Scout Motors helelektriske pickup 'Terra' og SUV 'Traveler' komme på gatene. Den terrengkjørende Traveler er en SUV med en forventet rekkevidde på 350 miles med firehjulskjøring med en valgfri 500-mile rekkeviddeforlenger for off-grid-reiser. Terra har samme rekkevidde, men kan skilte med et 1,6 meter langt lasteplan som kan bære en nyttelast på over 900 kg.

© Scout Motors

Litiumbaserte batterier ble patentert i 1976

Fantastisk
selvseilende
båter

Fra en moderne Mayflower
Mayflower til flyvende vanndrosjer
taxier, autonome fartøyer
tar mannskapene sine
lenger enn noensinne over
verdens vannveier

Det autonome skipet Mayflower krysset Atlanterhavet i 2022, 402 år etter at dets navnebror dro til den nye verden

© DPRZ

ALICE kan fungere i mer enn 24 timer
mer enn 24 timer om gangen

ALICE kommer til unnsetning

LICE, eller "A Lifesaver In Case of Emergency", er en autonom båt som kan skanne havet på leting etter mennesker som har gått seg vill eller er i nød, samt lokalisere og slukke branner til sjøs. ALICE er utviklet av det nederlandske selskapet DPRZ, og sender ut ekkoloddsignaler for å analysere omgivelsene, og bruker kunstig intelligens (AI) til å finne ut hva den ser på. Når båten får øye på en person eller andre objekter som den er forhåndsprogrammert til å oppdage, sender GPS-systemet data om den nøyaktige posisjonen tilbake til hovedkvarteret for å oppdatere de menneskelige teamene. ALICE bruker et varmekamera som roterer 360 grader og kan oppdage varmen fra en menneskekropp på 750 meters avstand. Ved hjelp av dette kameraet kan ALICE også oppdage en brann. Båten har med seg brannslukningsutstyr, slik at ALICE i tillegg til å lete etter mennesker til sjøs også kan slukke branner på skip. den kan også brukes av brannvesenet langs kanaler og i havner.

© IBM

Data fra dypet

Mayflower Autonomous Ship (MAS) bruker kunstig intelligens og solenergi til å studere havet

Det finnes over 1 000 autonome båter på verdensbasis

1 Solcelledrevet terrasse
Hvor gangveier normalt
normalt finnes på et
seilende fartøy, dekker solcelle
dekker solcellepaneler dekket for å
omdanne solens energi
til motorkraft.
2 Trimaran
MAS er en båt med tre skrog
båt, noe som øker stabiliteten
i urolig farvann i forhold til
en båt med dobbelt eller enkelt
enkeltskrogede fartøy.
3 15 meter
MAS er omtrent
samme lengde som to
Busser i London.
4 øyne på havet
Skipet har radarer,
kameraer, lys og antenner
antenner som gir et
360-graders oversikt over
omgivelsene i stedet
for mast og seil.
5 Kjørehastighet
MAS kjørte opp til 12
kilometer i timen da den krysset
atlanterhavet i 2022.
6 MAS' utsiktspunkt
Skipets datamaskin bruker
sanntidsbilder fra skipets
kameraene sammen med radar
data for å avgjøre hva
objekter i omgivelsene er.
7 Strømstyring
Litium-ion-batterier
lagrer solenergien, men
men når MAS ikke kan få
nok av denne energien, brukes en
dieselgenerator som reserve
automatisk inn.
8 Kursendring
Når datainngangen
viser hindringer i båtens
båtens planlagte bane,
gPS-systemet
gPS-systemet omprogrammerer ruten.

Opptil 95 prosent av alle ulykker til sjøs skyldes menneskelige feil

Roboat, Amsterdam
Roboats er autonome flytende farkoster som kan transportere mennesker og levere pakker langs Amsterdams 60 mil med vannveier. De kan kjøre i ni timer per trådløs batterilading og bruker lidarsensorer til å navigere i de travle kanalene.

Urban navigasjon

Disse autonome innovasjonene er i ferd med å
forandrer pendling i byene

© Roboat

3D-printet ferge, Paris
En selvkjørende, 3D-printet elektrisk ferge ble produsert for å frakte OL-deltakere langs elven Seinen under de olympiske leker i Paris 2024. Den måler ni ganger fire meter, noe som gjør den til den største i sitt slag som noensinne er bygget.

massachusetts Institute of Technology og Amsterdam Institute for Advanced Metropolitan Solutions

© Kongsberg Maritime

Flygende taxier, TBC
Autonome hydrofoil-taxier som Omni-Robotic Boat (ORB) er utviklet for samkjøring i store kystbyer som Venezia og Miami. ORB, som er utviklet av Seymourpowell, frakter passasjerer over vannet og gir en illusjon av at de flyr.

roundAround-broen, Amsterdam
Denne oppfinnelsen er på konseptstadiet, og planen er å gjøre det raskere og mer effektivt å ferdes mellom de store vannveiene i Amsterdam. Det autonome systemet fungerer som en dynamisk bro med flere små båter som beveger seg i en kontinuerlig sirkel mellom to gangbroer. Passasjerene stiger på og av ved hjelp av et påstignings- og avstigningssystem.

Zulu 4, Belgia
Zulu 4 er en autonom lekter som er konstruert for å operere på indre vannveier. Den har demonstrert at den kan navigere autonomt over en travelt trafikkert rute på 16 km.

Til enhver tid er det 50 000 lasteskip som frakter containere til sjøs

Verdens første autonome elektriske skip

Lasteskipet Yara Birkeland er
er fri for fossilt drivstoff og
uten behov for mennesker

Yara Birkeland kan frakte opptil 120 containere i standardstørrelse og demonstrerer hvordan global skipsfart kan bli en nullutslippsprosess uten behov for menneskelig arbeidskraft. Det helautonome lasteskipet er 80 meter langt og 15 meter bredt, og kan kjøre i hastigheter på opptil 12 miles i timen.
Skipet ble lansert i Norge, og målet er å flytte leveranser på vei til landets langstrakte kystlinje og mange vannveier. I løpet av de to første årene etter jomfruturen i 2022 fraktet Yara Birkeland 21 826 containere på 175 turer, og siden har antallet økt med et gjennomsnitt på 2,5 turer i uken. Selv om containerskipet kan frakte seg selv over havet, har det to besetningsmedlemmer om bord for å overvåke skipet.

Soleil-fergen er 222 meter lang

Yara Birkeland kan også styres fra en
styres fra et fjernstyrt driftssenter
Operasjonssenter i Horten

3 Automatisk
fortøyning
En robotarm er under utvikling
under utvikling
for å gå over
fra manuell
til automatisk
fortøyning.

2 Elektrisk løfting
Lasten kan lastes og losses
og lastes av ved hjelp av
automatiske elektriske
kraner på kaien.

4 Levering uten kjøretøy
Yara Birkeland foretar
rundt 130 turer i året,
transporterer gjødsel med
nullutslipp i stedet for
av 40 000 årlige dieseldrevne
årlige dieseldrevne lastebilturer.

© Olegushka/ Wikimedia Commons

© Yara

Uavhengig dokking

Hvordan henter Yara Birkeland lasten sin?

1 Nærhetssensorer
Yara Birkeland bruker lysdeteksjon og
og avstandssensorer (lidar) for å
kartlegge omgivelsene i nærheten
og bestemme skipets nærhet til
til dokkveggen.

En ferge først

I en verdensnyhet demonstrerte Soleil-fergen et helt autonomt navigasjonssystem på en over 150 mil lang reise i 2022. Soleil er en stor ferge på 15 500 tonn som kan frakte 268 personer, 30 biler og 154 lastebiler. Reisen var den første helt autonome reisen som ble gjennomført av et fartøy på over 200 meters lengde. Soleil er bygget av Mitsubishi Shipbuilding, og det automatiske navigasjonssystemet unngikk alle hindringer ved hjelp av radarsensorer og infrarøde kameraer mens skipet seilte i 50 kilometer i timen langs en strekning av Iyondahavet i Japan. De infrarøde kameraene gjør det mulig for skipet å se hindringer i mørket ved å omdanne naturlig avgitt varme til et elektrisk generert bilde. Mitsubishi Shipbuilding samarbeidet med tilskuddsorganisasjonen The Nippon Foundation for å gjennomføre denne vellykkede reisen. Nippon Foundation har som mål å gjøre halvparten av alle Japans store fartøy autonome innen 2040.

© AdobeStock / Alamy

Slik fungerer rømningsluker i fly

Evakueringsrutsjebaner for fly
blåses opp i løpet av seks sekunder

Oppdag teknikken som gjør det mulig å evakuere et helt rutefly på under to minutter

Airbus A380 har 16 nødutganger

vis du noen gang har blitt tildelt et sete på raden ved nødutgangen på et fly, har du sannsynligvis tenkt på din rolle som evakueringsleder, ettersom det er et medlem av kabinpersonalet som har dette ansvaret. Selv om det er svært usannsynlig at du får behov for å aktivere nødutgangsluken, betyr det at du bør lese instruksjonene før avgang. Rømningslukene kan ikke åpnes før piloten gir ordre om det, og de er mekanisk låst mens flyet er i luften. Når flyet er i marsjhøyde og kabinen er trykksatt, er det også fysisk umulig å åpne luken ved et uhell under flyging. Dette skyldes at lufttrykket inne i flyet er mye høyere enn det er utenfor flyet. En så stor trykkforskjell utøver en kraft på luken som holder den godt lukket.  I moderne rømningsluker er dørene motorassisterte, slik at passasjerer og besetningsmedlemmer ikke trenger å bruke muskelkraft for å manøvrere de store dørene i lavere høyder og ved behov. I stedet er det bare å vri på håndtaket, og mekanismene går i gang og åpner luken automatisk. Dette drives av en uavhengig batteripakke. Når håndtaket til en rømningsluke dreies, frigjøres innholdet i en høytrykksbeholder med luft. Den raske luften beveger seg til en aktuator, som omdanner bevegelsesenergien til mekanisk energi og åpner rømningsveien.

Håndtering av luken

Hvordan går man frem for å åpne og forlate rømningsluken?

1 Nærmeste utgang
Før avgang blir passasjerene instruert
instruert om å finne nærmeste
utgang. Hvert fly er konstruert slik at
at alle passasjerer kan evakuere innen
90 sekunder når bare halvparten
utgangene er tilgjengelige.

A Se på
instruksjoner
Du bør lese
instruksjonene
før avgang.
Dette vil gjøre
prosessen raskere
i en nødssituasjon.
B Ta av
luketrekket
Trekk ned på dette
håndtaket for å fjerne
luketrekket. Dette er en
beskyttende barriere
som forsegler luken.
C Trekk i håndtaket
Neste trinn er å finne
finne spaken til luken.
Denne er vanligvis
fargerik og må trekkes i
og må trekkes i
eller dreies for å frigjøre
luken. Vri håndtaket
håndtaket i
retning av
instruksjonspilene.
Dette vil fjerne
luken fra flyet.
Noen design
krever at du kaster
den løse døren ut
ut av åpningen.
D Flykte
Åpning av luken
bør utløse en sklie.
Begynn å evakuere og
og beveg deg bort fra
flyet når du er
trygt utenfor.

Flyrømningsrutsjebaner er testet for å sikre at de fungerer i vind opp til 30 kilometer i timen

Pilotens flukt

Når piloten vurderer at evakuering er nødvendig, gir han eller hun ordre om dette til kabinpersonalet og passasjerene. For å sikre at passasjerene evakueres på en trygg måte, blir piloten og andrepiloten om bord til de er sikre på at evakueringen foregår uten problemer. De som befinner seg i cockpiten, har sin egen rømningsluke, som vanligvis befinner seg i taket over dem. Ved bruk av takluker heiser pilotene seg opp på flyets tak ved hjelp av et tau. Dette tauet kan deretter brukes til å guide dem ned på utsiden av flyet.

Rømning i nødstilfeller

Hvordan forlater passasjerene et fly etter landing på vann?

4 Redningsvest
Alle passasjerer
har en redningsvest
under setet for
sete til å blåse opp i
tilfelle at
flyet lander
på vannet.

Pilotens rømningsluke kan sees på
toppen av dette kommersielle flyet

2 Rømningsluker
De som sitter i
radene ved nødutgangene er
bedt om å hjelpe til med
evakueringsprosedyren.

3 Evakueringssklier
Når rømningsluken åpnes,
utløses rømningsskyveren.
Høytrykksluft pumpes inn i den
inn i den for å blåse opp sklia.

5 Redningsflåte
Redningsflåter for fly
er vanligvis laget av
et korrosjonsbestandig
materiale som
som polyuretan-
belagt nylon.

Trump og emiren av Qatar
Tamim bin Hamad Al Thani
møtes for å diskutere jetflyet

På innsiden av Trumps "Palace in the sky

Denne luksuriøse interkontinentale jumbojeten blir den amerikanske presidentens nye Air Force One

5 Salong
På tvers av de to dekkene,
har flyet fem
separate salonger.

i mai 2025 tok USAs president imot en gave fra Qatars kongefamilie til den sittende amerikanske administrasjonen. Gaven var et Boeing 747-8-fly, som skal erstatte Donald Trumps nåværende Boeing 747-200B-fly mens han venter på at det oppgraderte Air Force One-flyet skal bli klart til å fly. Air Force One er ikke navnet på et spesifikt fly, men et generelt kallesignal som brukes om alle fly fra flyvåpenet som presidenten reiser med.
Det store jetflyet er egnet til å gi plass til hjem, kontor og fritidsfasiliteter i luften mens presidenten er på farten mellom kontinentene. I tillegg til jetflyet som Trump-administrasjonen har fått i gave, bygges det også helt nye Air Force One-fly. Men det tar noen år å bygge et nytt presidentfly, med de omfattende sikkerhetstiltakene som er nødvendige for å beskytte presidenten.
De to 747-200B-flyene som i dag brukes som Air Force One-fly, ble introdusert i 1971, da kommunikasjonen fortsatt foregikk via faks, så det er mye arbeid som må gjøres for å forbedre kommunikasjonsteknologien om bord på neste generasjon presidentfly også. Forsinkelsene i produksjonen betyr at nye Air Force One-fly kanskje ikke vil være ferdige før i 2029 - når Trumps nåværende presidentperiode tar slutt - så den begavede 747-8 ble godt mottatt. Dette er den samme modellen som Boeing har fått kontrakt på å levere to eksemplarer av til Det hvite hus.

1 Cockpiten
Cockpiten er en av de eneste
eneste standardfunksjonene på
flyet, og ser ut som en hvilken som helst
annen Boeing 747-cockpit.

Det kan koste 1 milliard dollar (750 millioner pund) å oppgradere Qatars gave

747-8 er Boeings største
største flyet

6 Den store trappen
For å bevege deg mellom
øvre og nedre dekk,
er det en sentral, storslått
trappeoppgang. Innredningen
i hele jetflyet
matcher dets gull- og
kremfarger.

En kommersiell Boeing 747-8 kan frakte 467 passasjerer, men den nye Air Force One vil transportere mindre enn 120

På innsiden av presidentens nye jetfly

3 flygende herskapshus
Jetflyet er delt inn i flere rom
flere rom med 40 høyoppløselige
høyoppløselige skjermer, inkludert
fem 55-tommers skjermer for
underholdning.

Ta en titt inn i denne luksuriøse jumbojeten før renoveringen

7 Konferanserom
Arbeidsoppgaver og
møter finner sted
i dette konferanserommet
rommet, som har
justerbare elektroniske
stoler for god komfort.

4 Antall passasjerer
Flyet kan frakte 90 passasjerer
passasjerer og 14
besetningsmedlemmer.

2 Hovedsoverommet
Hovedsoverommet er
plassert i nesen av flyet
flyet, under cockpiten
cockpiten. Dette betyr at det er
roligere, ettersom det er borte
fra motorene.

8 Sikkerhetsbeskyttet
Flyet vil gjennomgå en
renoveres for å sikre
for å sikre at det er tilstrekkelig
pansret og skjermet,
beskytte VIP-passasjerene
passasjerer mot
kjernefysiske angrep og
elektronisk krigføring.

"Å bygge et nytt presidentfly
fly tar noen år"

Air Force One

1 Første gang brukt
Begrepet "Air Force One" ble tatt i bruk første gang i 1953, etter at tidligere president Dwight D. Eisenhower hadde reist med et fly med samme kallesignal som et kommersielt jetfly.
2 Lege om bord
Det er et medisinsk senter om bord på Air Force One, og en lege er til stede hele tiden under flyvningen.
3 Drivstoff på farten
Hvis det ikke er trygt å lande, kan presidentflyet fylle drivstoff mens det er i luften via et mindre drivstofffly. Heldigvis har det ennå ikke vært behov for dette.
4 Kostbar renovering
Å gjøre Qatars 747-8 om til det neste Air Force One vil koste hundrevis av millioner amerikanske dollar.
5 Tid for forandring
De to Boeing 747-200 Air Force One-flyene har blitt brukt av presidenter siden 1990.

747-8 versus 747-200

Hvor stor er oppgraderingen av Boeing 747-8 sammenlignet med 747-200-flyene som i dag brukes som Air Force One? Uten tanking har 747-8 en rekkevidde på 7 730 nautiske mil, noe som er omtrent 1 000 nautiske mil mer enn dagens Air Force One. Rekkevidden til det nye jetflyet tilsvarer avstanden mellom Washington DC og Hongkong. Den nye jumbojeten har også en fordel når det gjelder hastighet, med en fart på over 650 miles i timen. Det gjør den til det raskeste kommersielle jetflyet i verden. 747-8 er seks meter lengre enn 747-200, over 76 meter, og innehar dermed rekorden for verdens lengste kommersielle jetfly. Til slutt er 747-8 også bedre for miljøet, ettersom det slipper ut mindre karbondioksid enn 747-200.

Med sine 68,4 meter har en Boeing 747-8
har et vingespenn som er ti meter
lenger enn 747-200

© Alamy / Illustrasjon av Nicholas Forder